Справа № 2а-834/10
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року о 09 год. 00 хв. суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області про утримання недоотриманих сум на оздоровлення за 2008-2010 роки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, мотивуючи тим, що вона має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, відноситься до категорії 1, осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід 2 групи, знаходиться на обліку в УПтСЗН Ізмаїльської міської ради Одеської області та відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної зарплати визначається на момент виплати. Однак коли вона звернулася до УПтСЗН Ізмаїльської міської ради з заявою про перерахунок та виплату в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2008-2010 роки, їй було відмовлено. Просить визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області щодо відмови в перерахунку та виплаті компенсації на оздоровлення, як інваліду 2 групи, в розмірі меншому ніж це встановлено ст.ст. 48, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої чинним законодавством та стягнути з відповідача 9950 грн.

Згідно заперечення представника відповідача вх. № 27824 від 23.12.2010 року, відповідач з позовом не згодний, посилаючись на те, що щорічна допомога на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, що передбачає виплату допомоги в розмірі 120 грн. Таким чином, проводити виплати в інших розмірах ніж передбачено Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, відповідач не може, оскільки відповідно до п.5 ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та видатки лише в межах бюджетних асигнувань. Згідно доповнень до заперечень відповідача вх. 27964 від 24.12.2010 р. позивачу були сплачена щорічна допомога на оздоровлення у березні 2008 року 120 грн., у липні 2009 року 120 грн., вересні 2010 року 120 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 183-2 КАС України розгляд справи здійснюється у скороченому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою від 08.12.2010 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області позивачу поновлений строк для звернення до суду з позовом.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відноситься до 1-ї категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серії А № 108286 С та вкладкою № 614727 С, являється інвалідом 2 групи, захворювання повязане з впливом радіації Чорнобильської АЕС, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОВ № 073883 від 14.11.2007 року, інвалідність встановлена на строк до 01.12.2010 року.

Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1 інвалідам 2 групи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107 VI, стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була викладена у наступній редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Вказані зміни, внесені пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Таким чином, ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє у редакції, згідно з якою особам, які постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1 інвалідам 2 групи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи, щорічна допомога на оздоровлення позивачу у березні 2008 року, була здійснена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року.

Згідно із статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, виходячи з того, що на момент виплати щорічної разової грошової допомоги, у березні 2008 року, зміни внесені у статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були діючими, а відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України у звязку з чим відповідач правомірно здійснив нарахування та виплату щорічної грошової допомоги позивачу в березні 2008 року в розмірі 120 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Позивач звертався до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплати недоотриманих коштів щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки, однак відповідач своїм листом від 07.12.2010 р. № 7259/02 відмовив у задоволенні заяви позивача.

Відповідно до вимог ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри щорічних грошових виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», кратні розмірі мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин необхідно застосувати нормативний акт вищої юридичної сили Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.

Однак як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем у письмових запереченнях, щорічна допомога на оздоровлення позивачу у 2009-2010 роках здійснена в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року, що є протиправним та таким, що порушує права позивача.

Таким чином, позивач у відповідності до ч.4. ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 та 2010 роки у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, на час їх виплати з урахуванням проведених виплат.

Ця позиція суду співпадає з позицією Вищого адміністративного суду України висловленою в ухвалі від 01.11.2010 р. (справа К-55847/09, головуючий суддя Бившева Л.І).

Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, керуючись ч.2 ст. 11 КАС України, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області щодо відмови в перерахунку та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки, відповідно до ст. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплати з урахуванням проведених виплат та зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманих коштів щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплати з урахуванням проведених виплат.

Суд вважає за необхідне, зобовязати відповідача негайно виконати постанову суду, відповідно до вимог частини 1 статті 256 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71,158-163 КАС України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області про утримання недоотриманих сум на оздоровлення за 2008-2010 роки задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області щодо відмови в перерахунку та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки, відповідно до ст. 48 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплати з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманих коштів щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплати з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Одеської області негайно виконати постанову суду.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя