Справа № 813/4229/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Львів № 813/4229/15

18 год. 08 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного суду м. Львова про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся до суду з позовом до Сихівського районного суду м. Львова, в якому просить:

« - визнати незаконними дії невстановлених посадових (службових) осіб Сихівського районного суду міста Львова, Відповідача, а саме, стосовно адвоката ОСОБА_1, Позивача, без згоди якого поширені відомості шляхом виготовлення ксерокопій Боржником ОСОБА_2 з матеріалів кримінальної справи №1-85/2005 р., які в свою чергу Боржник ОСОБА_2 використала для звернення з безпідставною скаргою на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у Львівській області;

- зобовязати Сихівський районний суд міста Львова, Відповідача, надати відомості про підстави вчинення оскаржуваних дій, посадових (службових) осіб Сихівського районного суду міста Львова, причетних до поширення відомостей шляхом виготовлення ксерокопій Боржником ОСОБА_2 матеріалів кримінальної справи №1-85/2005 р. відносно адвоката ОСОБА_1.»

Також просив стягнути судові витрати та витребувати матеріали кримінальної справи №1-85/2005 р. у Сихівського районного суду м.Львова.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що, невстановленими особами Сихівського районного суду м. Львова було поширено відомості без згоди Позивача шляхом виготовлення ксерокопій з кримінальної справи №1-85/2005 р., які у свою чергу були використані ОСОБА_2, яка є Боржником у виконавчому провадженні, для звернення із скаргою на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у Львівській області.

Покликається на вимоги Законів України «Про виконавче провадження», «Про запобігання корупції», «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вважає позовні вимоги обґрунтованими, і просить їх задовольнити.

Відповідач заперечив позов повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях від 28.08.2015 року на позовну заяву. Зазначив, що кримінальна справи №1-85/2005, враховуючи закінчення строків зберігання, знищена у 2012 році у відповідності до вимог чинного на той час Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №22 від 11 лютого 2010 року.

Вказує, що будь-які докази та обґрунтування порушення Сихівським районним судом м. Львова прав, свобод та інтересів Позивача відсутні, тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, громадянка ОСОБА_2 (яка є боржником у виконавчих провадженнях ВП №48204923 та ВП №48205063) звернулась із скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у Львівській області на незаконні дії адвоката ОСОБА_1, до якої було долучено додатки: копію вироку від 14 червня 2005 року Сихівського районного суду м. Львова, копію ухвали від 18 жовтня Апеляційного суду Львівської області, копію ухвали від 23 листопада 2006 року Верховного суду України та копію ухвали від 12 лютого 2007 року Сихівського районного суду м. Львова у справі №1-85/2005.

Позивач вважає, що відповідачем було порушено його права та інтереси, в звязку із поширенням відомостей невстановленими особами Сихівського районного суду м. Львова шляхом виготовлення ксерокопій з кримінальної справи №1-85/2005 р., тому звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 17 КАС України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то підстав для задоволення позову немає.

Одночасно, слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не доведено наявність порушення його прав саме відповідачем.

Так, надані позивачем копії долучених до скарги ОСОБА_2 судових рішень не можуть вважатися належними та допустимими доказами поширення відомостей стосовно позивача невстановленими особами Сихівського районного суду м. Львова шляхом виготовлення ксерокопій з кримінальної справи №1-85/2005 р., оскільки за їх зображенням неможливо однозначно встановити час та місце їх копіювання.

В той же час, відповідно до довідки від 29 серпня 2015 року №13349/05-30/2015 (а.с. 42) кримінальна справа №1-85/2005 у звязку із закінченням термінів зберігання знищена у 2012 році відповідно до вимог Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №22 від 11 лютого 2010 року. А зі змісту заперечень відповідача слідує, що із будь-якими зверненнями гр. ОСОБА_2 по кримінальній справі №1-85/2005 до Сихівського районного суду м. Львова не зверталась, що у свою чергу, спростовує припущення позивача про пряму або опосередковану причетність відповідача до виготовлення копій судових рішень у кримінальній справі №1-85/2005 для гр. ОСОБА_2

Як наслідок, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього порушеного права відповідачем, яке підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про наявність порушеного права позивача саме відповідачем, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог у суду відсутні.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2015 року.

Суддя Клименко О.М.