Справа № 2а-8900/11/1370
Суддя: Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р. № 2а-8900/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Журомської М.В.,

за участю секретаря Ткач Б.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства закритого типу «Темпо»до Державної податкової інспекції у Городоцьком районі Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство закритого типу «Темпо»(далі-Товариство) звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у Городоцьком районі Львівської області (далі- ДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі акту перевірки від 12.07.2011 р. № 292/23/20785813 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість у сумі 108 260,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1,00 грн. Дане рішення прийняте на підставі висновків, що були зроблені податковим органом в ході перевірки Товариства з питання правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2011 року, які є безпідставними, не грунтуються на фактичних обставинах та не відповідають нормам чинного законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представники відповідача, у судовому засіданні в якому були присутніми, позовні вимоги не визнали повністю та зазначили, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивач мав господарські взаємовідносини із підприємством, яке за даними ДПІ у м. Херсоні останню податкову звітність, а саме декларацію по податку на додану вартість подало за лютий 2011 року, за якою вбачається, що у підприємства відсутня фінансово-господарська діяльність, декларація з податку на додану вартість за березень 2011 року визнана недійсною, у підприємства відсутні необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг). Також зазначив, що п.198.3 ст.198 ПК України передбачає як обовязкову підставу для включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість сплату цих сум до Державного бюджету України. Просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про розгляд справи. Через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_3 подано клопотання про відкладення розгляду справи. Суд відмовив в задоволенні клопотання, оскільки відповідачем не надано доказів, які підтверджують поважність причин неявки в судове засідання жодного з представників.

Відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи завершувався без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Акціонерне товариство закритого типу «Темпо»зареєстроване Виконавчим комітетом Львівської міської ради 24.11.1993 року, та взяте на податковий облік в органах податкової служби 29.10.1998 року за № 1580, станом на 18.04.2011 року перебуває на обліку в ДПІ у Городоцькому районі Львівської області.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу начальника ДПІ у Городоцькому районі від 07.07.2011 р. №302 проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з питання правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2011 р. За результатами перевірки складено Акт від 12.07.2011 року № 292/23/20785813.

У висновках вказаного акту зазначено, що перевіркою встановлено порушення Товариством вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого за квітень 2011 року занижено податок на додану вартість в сумі 108 200,00 грн.

За результатами Акта перевірки від 12.07.2011 року № 292/23/20785813, податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції на загальну суму 108261,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між АТЗТ «Темпо»та ПП «Стройкомпанія «Буфес»укладено договір № 1-010311 від 01.03.2011 року на поставку харчових складників. На виконання вказаного договору ПП «Стройкомпанія «Буфес»виписано податкові накладні від 01.03.2011 року № 10 на суму 1 267 868 грн. (в т.ч. ПДВ 211 311,34 грн.), від 07.03.2011 року № 12 на суму 229 619,75 грн. (в т.ч. ПДВ 38 269,96 грн.), від 01.04.2011 р. № 24 на суму 402 984,00 грн. (в т.ч. ПДВ 67 164,00 грн.), від 04.04.2011 р. № 25 на суму 246 576,00 грн. (в т. ч. ПДВ 41 096,00 грн.). На виконання вищевказаного договору позивачем на користь постачальника перераховано грошові кошти у визначених сумах.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з долучених видаткових накладних, податкових накладних, специфікацій, платіжних доручень, АТЗТ «Темпо»придбано товар від ПП «Стройкомпанія «Буфес», що підтверджується первинними документами, а отриманий товар реалізовувався покупцям: ТзОВ «Напої Плюс», ПАТ «ОСОБА_4 Україна», ПП «Кока-Кола Бевериджиз Україна Лімітед», АТ «ВО «Конті», ПАТ «АВК».

Підпунктом 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено поняття податкового кредиту. Так, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі і з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податковий кредит у квітні 2011 року АТЗТ «Темпо»сформовано за рахунок контрагентів: ПП ОСОБА_5, ПАТ «Укртелеком», ТзОВ «Капітоль», ПП «Стройкомпанія «Буфес», ТзОВ «ТД «Міст Експрес»в сумі ПДВ 112 804,00 грн., в тому числі 108 200,00 грн суми податкового кредиту від ПП «Стройкомпанія «Буфес».

Як вбачається з Акту перевірки, стан ПП «Стройкомпанія «Буфес»9 направлено повідомлення за формою №18-ОПП про відсутність за місцезнаходженням. За результатами автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту ПП «Стройкомпанія «Буфес»занижено податкові зобовязання по взаємовідносинах з ТзОВ «Темпо»в квітні 2011 року на суму 108 200,00 грн. (декларацію з ПДВ за квітень 2011 року не подано). А тому, внаслідок того, що ПП «Стройкомпанія «Буфес»не задекларовано суми податку на додану вартість вдекларації за квітень 2011 року, а як наслідок не сплачено до Державного бюджету України суми податку на додану вартість в розмірі 108 200,00 грн., по придбаних АТЗТ «Темпо»ТМЦ, до податкового кредиту не відносяться, чим порушено норму п.191.1 ст.193 ПК України.

При перевірці податковим органом, окрім автоматизованої інформаційної системи податкового органу АІС «Журнал звірки податкових зобовязань в розрізі контрагентів», також було взято до уваги довідку ДПІ у м. Херсоні, згідно якої остання податкова звітність ПП «Стройкомпанія «Буфес»- декларація по податку на додану вартість за лютий 2011 року надана з відсутністю фінансово-господарської діяльності, декларація за березень 2011 року по податку на додану вартість визнана недійсною, основні фонди відсутні, чисельність працюючих складає 1 чол. (директор підприємства), яка враховуючи обсяг задекларованих доходів від реалізації товарів (робіт, послуг) фізично не могла здійснювати такий обсяг роботи та свідоцтво платника ПДВ анульовано 17.06.2011 року.

Отже, як вбачається з акту перевірки, на час здійснення господарських операцій між АТЗТ «Темпо»та ПП «Стройкомпанія «Буфес»останній був належним чином зареєстрований як платник податку на додану вартість та відповідно до законодавства такому надано право на видачу податкових накладних.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в квітні 2011 року були надані податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством.

Щодо наявності розбіжностей в даних автоматизованого співставлення даних податкової звітності по АТЗТ «Темпо»та ПП «Стройкомпанія «Буфес», суд зазначає наступне.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Проте доказів виконання вимог п. 201.7 ст. 201 ПК України податковим органом суду не представлено.

Відповідно до положень п. 36.1., 36.5., 38.1., 44.1., 47.1., 49.2. ПК України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку. Тобто, платник податку несе самостійну (персональну) відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Отже, можливі порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків, а сама по собі несплата податку продавцями (у тому числі внаслідок ухилення від сплати), не впливає на формування податкового кредиту покупцем.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що реальність операції між АТЗТ «Темпо»та ПП «Стройкомпанія «Буфес»податковим органом в жодній мірі не заперечується.

Отже, за таких обставин суд вважає, що у АТЗТ «Темпо»були всі підстави для формування податкового кредиту.

Окрім того, згідно закріпленого в Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, будь-яка особа не може нести відповідальність за дії третіх осіб. В даному випадку АТЗТ «Темпо», яким при здійсненні господарської діяльності додержано всіх норм податкового законодавства, не зобовязане нести відповідальність за дії інших осіб.

Згідно ст.61 Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, одна із сторін договору не може нести відповідальність за діяльність свого контрагента, в тому числі за несплату податків та обовязкових платежів до держбюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки, який покладено в основу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відображені необґрунтовані дані, а також субєктивні припущення перевіряючих, які не підтверджені доказами.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства закритого типу «Темпо» 3,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства закритого типу «Темпо» 3,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06.12.2011 року.

Суддя Журомська М.В.

З оригіналом згідно

Суддя Журомська М.В.