Справа № 2-а-1520/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1520/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок недоплачених сум,

встановила:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА, посилаючись на те, що він являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу щорічно повинна надаватися грошова допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діє на момент виплати. У 2000-2005 та 2007-2011 роках відповідач проводив виплату допомоги на оздоровлення у значно меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством. Просить позов задовольнити, визнати неправомірними дії відповідача щодо не повної виплати коштів на оздоровлення та зобовязати відповідача здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення згідно чинного законодавства за вищевказаний період часу.

Відповідачем 20.07.11 року подано заперечення на позов, в яких зазначено, що згідно постанов КМУ від 26.07.96 року № 836 та від 12.07.05 року № 562 позивач має право на отримання допомоги на оздоровлення, розмір якої з 12.07.05 року складає 100 гр. ОСОБА_2, що позивач не має права на перерахунок допомоги на оздоровлення за весь період часу, оскільки допомога йому була виплачена у розмірі, встановленому постановами КМУ, які в свою чергу прийняті відповідно до Конституції України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 197893, виданим 26.04.93 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією.

Згідно довідок відповідача позивач як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС отримував допомогу на оздоровлення з 2000 по 2011 рік в наступних розмірах:

- 2000-2005 роки в розмірі 26,7 гр. щороку;

- 2007-2010 роки в розмірі 100 гр. щороку; у 2011 році виплата не проводилася.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті щорічної державної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС, виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року зі змінами та доповненнями року щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС другої категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат (ч.4); щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення (ч.5); розмір мінімальної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту ст.1 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофине вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 ОСОБА_3 № 796-Х11.

При виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою КМУ № 836 від 26.07.96 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита постановою КМУ № 562 від 12.07.05 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, вважаю, що відповідач повинен був виплатити щорічну допомогу на оздоровлення позивачу, виходячи з розмірів, встановлених ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, а не вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України, тому вказані дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роки та виплатити нараховану суму допомоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем фактично за 2000 2005 роки виплачено позивачу допомогу на оздоровлення в розмірі меншому, ніж передбачено вищевказаним ОСОБА_3.

Дію ч.ч. 4, 7 ст. 48 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиіз змінами і доповненнями на 2007 рік, зупинено п. 30 ч.1 ст. 71 ОСОБА_3 України Про державний бюджет України на 2007 ріквід 19.12.06 року, який рішенням Конституційного Суду України від 09.07.07 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.07 року до ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 року.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для суду при розгляді ним позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії законів, що визнані неконституційними.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, вважаю, що у 2007-2011 рр. виплата допомоги на оздоровлення також здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що дії відповідача по виплаті позивачу щорічної грошової допомоги у 2007- 2011 рр. на оздоровлення у розмірах, встановлених не ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, а підзаконними нормативними актами, є протиправними, оскільки такі дії призвели до істотного звуження прав позивача.

Таким чином, позивачу належало до виплати у 2007-2011 рр. щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати згідно ч.ч.4,5,7 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Встановлено, що фактично відповідачем у 2007-2010 рр. виплачено позивачу допомогу на оздоровлення, передбачену вищевказаним законом України, в розмірі по 100 гр. щорічно, тобто не в повному обсязі, у 2011 році допомога не виплачувалася взагалі.

ОСОБА_2, що при виплаті щорічної допомоги позивачу на оздоровлення відповідач помилково керувався постановами КМУ, а не ст. 48 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, оскільки діючий Закон має вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 року, якою керувався відповідач при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення, встановлено конкретний розмір виплат у визначеній сумі, що суперечить вимогам ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, яким встановлено розмір таких виплат як кратну величину стосовно розміру мінімальної заробітної плати на час виплати. ОСОБА_3 (статті 62 та 67) Кабінету Міністрів України надано право проводити лише розяснення порядку застосування цього ОСОБА_3 та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим ОСОБА_3, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшувати їх та встановлювати у твердій сумі, що не відповідає ОСОБА_3.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок сум допомоги на оздоровлення за 2001-2005 та 2007-2011 рр. та виплатити нараховану суму допомоги на оздоровлення за зазначений період часу позивачу з урахуванням виплачених сум.

ОСОБА_2 безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплати допомоги на оздоровлення у розмірах, передбачених ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України. Право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено законом. Оскільки таке право декларовано державою, то держава через створені нею органи в даному випадку органи соціального захисту населення і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в ОСОБА_3.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 ОСОБА_3 України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людиниє джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа Кечко проти України, рішення від 08.11.2005 р.).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 ОСОБА_3 України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидержава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязується відшкодувати її за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється не вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Аналіз зазначених норм матеріального права вказує на те, що строки позовної давності під час вирішення подібних спорів не застосовуються.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок недоплачених сум задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА по визначенню розміру та виплаті щорічної державної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 за 2000-2005 та 2007-2011 роки в розмірах менших, ніж це визначено ст. 48 ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА здійснити перерахунок державної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 та 2011 роки в розмірі відповідно до ст. 48 ОСОБА_3 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» № 796-Х11 від 28.02.91 року, та виплатити нараховану суму ОСОБА_4 з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_5