Справа № 2-а-82/10
Суддя: Шумейко М. Т.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Теплодарський міський суд Одеської області
Справа № 2-а-82/10р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року м. Теплодар

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Шумейко М.Т. розглянувши в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоотриманої суми разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2010 року, позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області, в якому просить визнати дії відповідача у недонарахуванні і невиплаті їй допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день виплати протиправними, стягнути з відповідача на її користь щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік у сумі 4320, мотивуючи тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до першої категорії, та є інвалідом другої групи, та перебуває на обліку як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в УПСЗН виконкому Теплодарської міської ради Одеської області. У липні 2010 року відповідачем було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 гривень. Згідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, вона має право на щорічну виплату грошової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати. 19.10.2010 року вона звернулася до відповідача із заявою про виплату їй допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на що листом від 02.11.2010 року №05-20/1688 отримала відмову.

Представник відповідача подав до суду, належним чином оформленні заперечення, у яких зазначив, що порядок застосування Закону №796-12 визначено постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення для інвалідів 1 і 2 групи - 120 грн. Даною постановою Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно зі ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених в Державному бюджеті України. Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи Закон України про Державний бюджет на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1, є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії А №032913, від 24.11.1994 року, та вкладки до нього №032913, від 20.08.1997 року. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. №796-Х11 інвалідам 2 групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Згідно довідки №05-20/1688 від 02.11.2010 року позивачу нараховано та виплачено за 2010 рік, допомогу на оздоровлення в сумі 120 гривень.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону N 230/96-ВР від 06.06.96 року - держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її, в тому числі, й за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на щорічну виплату грошової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Частиною 7 ст. 48 Закону України №796-12 передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, вона має вищу юридичну силу та, виходячи з вимог ст. 22 Конституції України, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тому, за конституційними нормами та, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, виходячи з того, що відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату вищезазначених соціальних виплат, виходячи з розмірів, встановлених Законом України №796-12.

Відповідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93 відповідач звільняється від виплати судового збору.

Згідно ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі викладеного, вважаю, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню частково, оскільки обовязок щодо виплати спірних сум покладений саме на відповідача і стягнення заборгованості з виплат допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні здійснюватися з рахунків відповідача, оскільки суд не уповноважений перераховувати кошти замість органу, на який такі повноваження покладенні законодавством, також неможливо прийняти до уваги посилання відповідача про відсутність коштів щодо забезпечення вищезазначеної виплати передбаченою у відповідних законом розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на основну причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України щодо права громадян на соціальний захист та ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо визначення розміру вказаної виплати, вважаю за необхідне, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману допомогу позивачу з урахуванням сплачених за цей час коштів, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік», ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93, ст.ст. 9, 11, 158-163, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоотриманої суми разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області у недонарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день виплати протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на день виплати з урахуванням проведених за цей час виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Теплодарський міський суд Одеської області в 10-денний строк з моменту отримання копії постанови, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: