Справа № 804/2237/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" липня 2015 р.справа № 804/2237/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року

справа № 804/2237/15

за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «ЗАГОТЗЕРНО»

до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року приватне сільськогосподарське підприємство «ЗАГОТЗЕРНО» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, зобовязання зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року датою її фактичного отримання, а саме: 13 листопада 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, визнано податкову декларацію приватного сільськогосподарського підприємства «ЗАГОТЗЕРНО» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання контролюючим органом, тобто 13 листопада 2014 року.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 листопада 2014 року приватним сільськогосподарським підприємством «ЗАГОТЗЕРНО» засобами поштового звязку направлено на адресу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, яка повернулася на адресу позивача 16 грудня 2014 року з відміткою на поштовому конверті «отказ в принятии ОСОБА_1 13.11.14» та підпис, при цьому ОСОБА_2 є начальником відділу адміністрування ПДВ.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів, зокрема надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обовязкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобовязана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Підпунктом 49.11.2 пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобовязаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його декларації із зазначенням причин такої відмови.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що підставою для відмови у прийнятті податкової декларації може бути лише порушення порядку її заповнення.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до абзацу 4 пункту 6 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 1997 року № 799, яким передбачено проставлення відправником позначки «Звіт» у верхній частині поштового відправлення, приватним сільськогосподарським підприємством «ЗАГОТЗЕРНО» проставлено позначку «Звіт», на яку в подальшому працівниками поштового звязку наклеєна довідка.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав на те, що відповідачем безпідставно відмовлено в прийнятті поштового відправлення із позначкою «Звіт», яке містило диск, що не могло бути не помітно фізично, та не надіслано при цьому платнику податків письмового повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, чим порушено приписи пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані дії податкового органу порушують права та інтереси позивача, а тому є протиправними, адже надіслана приватним сільськогосподарським підприємством «ЗАГОТЗЕРНО» 10 листопада 2014 року поштою податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2014 року мала бути прийнята контролюючим органом, оскільки заповнена позивачем відповідно до вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Отже, суд першої інстанції правильно визначив, що позовні вимоги приватного сільськогосподарського підприємства «ЗАГОТЗЕРНО» підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною відмову Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти податкову декларацію, а податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року визнати такою, що подана позивачем у день її фактичного отримання контролюючим органом 13 листопада 2014 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим