Справа № 2-а-497-10
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа №2-а-497/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО листопада 2010 року м. Ульяновка

Суддя Ульяновського районного суду Кіровоградської області Ясінський Л.Ю. у відсутності сторін їх представників, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Ульяновському районі Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2006-2008 роки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду у Ульяновському районі Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2006- 2008 роки, посилаючись на те, що вона являється «Дитиною війни» та повинна отримувати з 01.01.2006р. щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, хоча в 2006-2007 pp. їй така допомога не виплачувалась. Соціальна допомога у 2008р. виплачувалась в значно меншому розмірі.

Позивачка вказує, що вона порушила річний строк звернення до адміністративного суду з поважних причин, так як її законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили законів України, крім того про належні їй як «Дитині війни» виплати її повідомлено не було.

У зв'язку з наведеним позивачка просить відновити пропущений строк для звернення до суду з захистом порушених прав, свобод та інтересів та зобов'язати відповідача нарахувати на її користь недоплачену їй як «Дитині війни» щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006р. по вересень 2008р. в сумі 4471,20 грн.

Управління Пенсійного Фонду України у Ульяновському районі Кіровоградської області надало суду заперечення на адміністративний позов в якому, посилаючись на Закон України № 3235-IV від 20.12.2005р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зазначає, що дію ст. 6 Закону України № 2195 від 18.11.2004р. «Про соціальний захист дітей війни» призупинено, а Конституційний Суд України своїм рішенням від 09.07.2007р. визнав неконституційною лише норму Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дії ст. 6 зазначеного Закону. Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», встановлено, що в 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується громадянам, що визнані інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Але рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп було визнане таким, що не відповідає Конституції України положення статті 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік». Таким чином, управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі вважає, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України «Пг соціальний захист дітей війни», так як ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком _ наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мі німу для осіб, які втратили працездатність визначеного Законом. Проте в ч.З ст.28 зазначеного Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рій:: прожиткового мінімуму застосовується виключно для визнання розмірів пенс:: призначених згідно з цим Законом.

Приписами ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни . визначено, що дитина війни, це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945р.) було менше 18 років. В ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», № 2195-IV від 18.11.2004р (зі змінами), зазначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утриманш чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО мінімальної пенсії за віком

Позивачка - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до соціальної категорії - «Дитина війни», перебуває на обліку в УПФ Україїни у Ульяновському районііровоградської області, має право на пільги, встановлен законодавством України для дітей війни, що підтверджується копіями документів, * знаходяться в матеріалах адміністративної справи: паспортом громадянина України се: ЕА 316135 (а.с. 5), посвідченням № 11780Із відміткою «ДИТИНА ВІЙНИ» (а.с. 6), тоб на неї розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом У країн:- «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст. 72 КАС України дана обставина доказування не потребує як така, с;: визнається сторонами, суд не має сумнівів щодо достовірності цієї обставини ті добровільності її визнання.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахуно:- коштів Державного бюджету.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було зупинено на 2006р. дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006р. №3367-IV пункт 17 статті 77 вказаного Закон виключено, а статтю 110 викладено у новій редакції, якою встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першом/ півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, протягом 2006р. Кабінетом Міністрів України вказаний порядок запровадження та виплати пільг дітям війни, які передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", визначений не був. Таким чином, фінансування виплат підвищення пенсії дітям війни з Державного бюджету у 2006р. не проводилось.

Вказані вище положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" неконституційними не визнавалися, отже для проведення позивачці спірних виплат / 2006р. правові підстави відсутні, тому позовні вимоги позивачки про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену соціальну допомогу з 01.01.2006р. по 01.01.2007р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-V (зі змінами) дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», № 2195-IV від 18.11,2004р. (зі змінами) зупинено на 2007р.

Проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, положення ст. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік», від 19.12.2006р. № 489-V (зі змінами), яким зупинено на 2007р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - визнано таким, що не відповідає Конституції України (визнано неконституційним).

Згідно п. 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України зазначене рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей Законів, що визнані неконституційними.

В ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тобто рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. зворотної дії в часі не має і на період до 09 липня 2007р. не поширюється.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що з 09.07.2007р. - з дня прийняття рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 відновлено право позивачки - ОСОБА_1 на нарахування та отримання нею підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком і її вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

П.п. З, 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що Управління Пенсійного Фонду, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про державний бюджет України чи рішення про місцевий бюджет.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що управління Пенсійного Фонду може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом про Державний бюджет чи рішення про місцевий бюджет.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення на її користь недоплаченої, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги за період до 09.07.2007р.

Згідно з п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законоданчих актів України" від 28.12.2007р., який набрав чинності з 01.01.2008р., ч. 1 ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", викладена в новій редакції, визначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551-XII визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. 22 травня 2008р. Конституційним Судом України прийнято рішення № 10-рп/2008, згідно якого положення, п. 36-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008р. відновлено право позивачки на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги в частині нарахування позивачці недоплаченої, як дитині в:;: щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2008р. по 22 травня 2( задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і своє гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні з до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України № 26-рп/2008 від 27.11.2008р. зазнане що зі змісту частини другої статті 95 Конституції України, якою встановлюється, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які вида держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видат: випливає, що вони не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами. Cav і загальносуспільні потреби, до яких належить і забезпечення права на соціальний за/ : громадян України, проголошений у статті 46 Конституції України, передбачаються державних програмах, законах, інших нормативно-правових актах. Визначек:- відповідних бюджетних видатків у Законі про Державний бюджет України не мс -І призводити до обмеження загальносуспільних потреб, порушення прав людині громадянина, встановлених Конституцією України, зокрема щодо забезпечення різ життя для осіб, які отримують пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що основним джерелом існування, не нижчого від прожиткового мінімуму, визначені,: законом.

Таким чином, встановлена частиною третьою статті 46 Конституції Укра мінімальна соціальна гарантія для визначення пенсії та інших видів соціальних виплат, а є єдиним джерелом існування, - прожитковий мінімум, який встановлюється законом. - може бути зменшений ані законом, ані підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосував практики Європейського Суду з прав людини», суди України при розгляді спр а застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоке л до неї, а також практику Європейського суду - як джерело права.

В ст.1 Протоколу № 1 до вказаної Конвенції, зазначено, що кожна фізична осс< має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власне с інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальнії v принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття «власності», яі міститься у ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізич речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, п становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином. ; власність.

Європейський Суд з прав людини при розгляді справи «Кечко проти Україні (заява № 63134X00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати які надбаві виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, припиня чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Одш якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано і вимоги, необхідні для цього, органи влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплаті доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення суду). У зв'язку з чим Європейські суд не прийняв до уваги позицію уряду України про колізію двох нормативних акті] Закону України, відповідно до якого встановлені надбавки з бюджету і який є діючим. Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік, де положення останньс Закону, на думку уряду України, превалювали як lex specialis. Європейський суд прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, постільки орга державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконан своїх зобов'язань.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, а тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачу конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивачки про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області нарахувати та виплатити недоплачену допомогу до пенсії, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 9.07.2007р. до 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. включно, а вимоги позивачки щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплачувати їй пенсію за 2006р. задоволенню не підлягають.

Твердження відповідача щодо порушення позивачкою строків звернення до адміністративного суду за загальним правилом не приймається судом до уваги з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України, який діяв на момент подання позову для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інше.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007, № 10-рп/2008, № 26- рп/2008 встановлено недопустимість обмеження загальносуспільних потреб, порушення прав людини і громадянина, встановлених Конституцією України, зокрема щодо забезпечення рівня життя для осіб, які отримують пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування.

Порушення прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду тривало з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. і припинилось лише 01.01.2008р. після внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсій виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки.

В частині 3 ст. 99 КАС України зазначено, що строки для звернення до адміністративного суду можуть встановлюватися іншими законами.

Оскільки, такі строки встановлені вищезазначеними законами, суд приходить до висновку, що позивачкою строк звернення до суду не пропущений.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне

порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держав- і орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку - надання підвиш. ¦ пенсії дітям війни, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, я і вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політик поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведін

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довес: обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 ст. 71 КАС Укр передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірь свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він запер. * проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав належних доказів та не довів с; правомірність невиплати позивачці щомісячної державної соціальної допомоги позиві _ як дитині війни.

Згідно ч.ч. З та 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду л: захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Констиг. і України гарантується, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністратив справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавче- рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може 6: підставою для не здійснення таких виплат або відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1, п. З, п. 15 положення про Пенсійний Фонд Украг : затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 11 і Пенсійний Фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність яке г спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці і соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших випха які згідно із законодавством здійснюється за рахунок коштів Пенсійного Фонду Укра. а та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний Фонд України здійснює с& повноваження безпосередньо та через утворенні в установленому порядку голов: управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастопої управління в районах, містах і районах у містах.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійі страхування» пенсія призначається та перераховується відповідним територіальна органом Пенсійного Фонду України.

Позивачкою пред'явлено позовні вимоги до управління Пенсійного Фонду У крап у Ульяновському районі Кіровоградської області.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку як пенсіонер та особа, u має статус «Дитина війни» в управлінні Пенсійного Фонду України у Ульяновсько? районі Кіровоградської області.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачк передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено УПФ України у Ульяновському районі Кіровоградської області, за місцем проживан позивачки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що вимоги про стяги єн ш відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачкою грошовій сумі не підлягаю задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, на як покладено такі повноваження.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 95, 152 Конституції України, ст. ст. 6, 7, 71, ч. 2, 3 ст. 99, 158- 163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Ульяновському районі Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2006- 2008 роки , задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України у Ульяновськму районі Кіровоградської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження, підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ульяновський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Суддя: Ясінський Л.Ю.