Справа № 821/1123/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1123/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.,

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

при секретарі судового засідання - Вишневській А.В.

за участю представника позивача - Любич В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України" та Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус до Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рис України", ОСОБА_3 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" звернулось із адміністративним позовом до реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції в Херсонській області, за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України", ОСОБА_3, в якому просить скасувати рішення відповідача про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ "Рис України".

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 08.12.2011 р. між ТОВ "Агро-Тріус" та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано відділом Держкомзему в Каланчацькому районі Херсонської області 28.02.2012 р., строком на 7 років. Проте, відповідачем у березні 2013 року проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, за ТОВ "Рис України". Вказані дії суперечать вимогам земельного законодавства України та порушують права позивача, як законного землекористувача вказаної земельної ділянки.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваленка А.О. від 12 квітня 2013 року № 1589883 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої Херсонська область, Каланчацький район, Каланчацька селищна рада.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рис України" та Реєстраційна служба Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області в апеляційних скаргах зазначають про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянти вважають, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову, а в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України" - питання про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.03.2007 р. між ОСОБА_3 та ТОВ "Агро-Тріус" укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,14 га строком на 5 років.

На виконання договору оренди земельної ділянки між сторонами складено акт прийому-передачі земельної ділянки від 05.03.2007 р. та акт про визначення меж земельної ділянки в натурі.

08 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Агро-Тріус" укладено новий договір оренди землі (далі - Договір). Відповідно до пункту 1 Договору орендодавець (ОСОБА_3.) надає, а орендар (ТОВ "Агро-Тріус") приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,14 га, яка знаходиться у адміністративних межах Каланчацької селищної ради Херсонської області. Договір укладено на 7 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору). Вказаний Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Каланчацькому районі Херсонської області 28.02.2012 р., про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №00434.

06 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Рис України" укладено договір оренди земельної ділянки.

19.03.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області із заявою щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Каланчацької селищної ради на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2, виданого 24.03.2003 р. Каланчацького селищною радою. Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 НОМЕР_3.

26.03.2013 р. від ТОВ "Рис України" надійшла заява щодо реєстрації договору оренди на земельну ділянку між ТОВ "Рис України" та ОСОБА_3 з кадастровим номером НОМЕР_1.

12.04.2013 р. державним реєстратором реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Коваленком А.О. винесено рішення за № 1589883 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відомості про державну реєстрацію цього речового права (права оренди земельної ділянки) та про орендаря ТОВ "Рис України" включені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам апеляційних скарги та проаналізувавши норми діючого законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV (далі - Закон № 1952-ІV) нерухоме майно, за цим законом визначається як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

За змістом ч. 4 ст. 3 Закону № 1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ст. 8 Закону № 1952-ІV органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав) входять до системи органів державної реєстрації прав та уповноважені проводити державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляти у їх реєстрації.

Частиною 4 ст. 9 Закону № 1952-ІV встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до статті 26 Закону № 1952-ІV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Статтею 28-1 Закону № 1952-ІV передбачено взаємодію органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру.

Так, частиною 2 ст. 28-1 Закону № 1952-ІV визначено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 22.02.2012 р. затверджено "Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру" та "Порядок надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів)", норми яких щодо порядку надання інформації про земельні ділянки кореспондуються із Законом № 1952-ІV.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-ІV зазначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-ІV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 р., запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Аналіз положень наведених вище нормативно-правових актів дає підстави вважати, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус", звертаючись до суду з вимогами про скасування рішення, зазначило, що здійснивши реєстрацію договорів оренди, відповідач фактично здійснив подвійну реєстрацію договорів з одними і тими самими фізичними особами щодо належних їм земельним ділянками, проте з різними юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі від 08.12.2011 року строком на 7 років. Вищезазначений договір був зареєстрований в Відділі Держкомзему в Каланчацькому районі Херсонської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.02.2012 року за номером 00434. Це свідчить про те, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 у позивача виникло саме з 28.02.2012 року. Також у матеріалах справи є висновок відділу Держкомзему у Каланчацькому районі Херсонської області про відповідність вищевказаного договору оренди вимогам чинного законодавства та довідка про правовий статус земельної ділянки, де вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 (3,14 га), яка належить ОСОБА_5, використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Агро-Тріус».

Відповідно до ч. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 р. (в ред. від 09.12.2011 p., чинній на момент проведення державної реєстрації договору оренди позивача) до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

В ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено про те, що права на нерухоме майно та їх обтяження, визнаються дійсними у разі реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Право оренди земельної ділянки, яка є предметом договору оренди землі від 08.12.2011 року, було зареєстроване за позивачем відповідно до законодавства, що діяло на той час, а тому є дійсним до 08.12.2018 року навіть за відсутності відображення цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Оскільки кадастровий номер орендованої позивачем земельної ділянки збігається з кадастровим номером земельної ділянки, яку орендує ТОВ "Рис України", відбулася ситуація, коли зазначена земельна ділянка була передана в оренду двічі. ТОВ "Рис України" безпідставно зареєструвала право оренди земельної ділянки, яке у нього не виникало та йому не належить.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що виходячи зі змісту п. 10 та п. 11 порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 p. N 1021 (в редакції станом на 30.12.2011 p.), право оренди земельної ділянки виникає саме з моменту державної реєстрації договору оренди землі та вчинення запису в вищезазначеній книзі записів про державну реєстрацію, яка відповідно до п. 1 цього ж порядку є складовою частиною державного реєстру земель.

Проте, всупереч чинному законодавству України, відповідач не вчинив жодних дій, імперативно передбачених чинним законодавством, які були б спрямовані на отримання інформації про існуючі речові права щодо земельної ділянки, на яку реєструється право оренди землі. У зв'язку з цим, відповідач не виконав свого обов'язку щодо перевірки можливої наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на орендовану земельну ділянку. В результаті цього, відповідач незаконно зареєстрував право оренди земельної ділянки за ТОВ "Рис України", яке вже належить позивачу.

Також слід зазначити, що станом на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення діяв «Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 p. N 118.

Так, відповідно до вимог вказаного Порядку передбачається обов'язків обмін інформацією щодо здійснення державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на них між органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру та органами, що здійснюють державну реєстрацію прав, який, як вірно зазначив суд першої інстанції, кореспондується із нормою п. 8-1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, відповідно до листа Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Крім того, відповідно до роз'яснення Державної Реєстраційної служби України від 04.04.2014 року № 9040/05-15-14 інформація, що міститься у вищевказаних документах, а саме про зареєстровані права та суб'єктів таких прав, отримується державним реєстратором шляхом надсилання до територіальних органів земельних ресурсів запиту в порядку, визначеному пунктом 8-1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, саме відповідач як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідний запит до управління Держземагенства у Каланчацькому районі Херсонської області відповідачем не надсилався.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводів апелянтів, оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянтів.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рис України" та Реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.09.2015 року

Головуючий: суддя О.В.Єщенко

суддя О.О.Димерлій

суддя В.Л.Романішин