Справа № 2-а-2518/2010
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
03грудня 2010 р. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді Городівського О.А.
при секретарі Ніколаєнко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді
справу за позовом ОСОБА_1
до Бережанського взводу ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області
про скасування постанови АІ № 428781 від 24.10.2010 року по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,
10 листопада 2010 року до Миргородського міськрайонного суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1.
Позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 428781 від 24 жовтня 2010 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу.
Як вважає позивач він не порушував правил дорожнього руху, однак інспектор пішов складати протокол, а позивач, як він вказує подзвонив на телефон довіри ДАЇ та розповів про дії інспектора. На його телефон зателефонував якийсь чоловік та представився начальником Березанського взводу ДПС та запропонував розповісти про конфлікт. А інспектор продовжував складати протокол. Після складення протоколу він надав на підпис ОСОБА_1, який намагався написати в протоколі, що відсутні свідки та відсутнє фото та відео фіксація порушення інспектор вирвав протокол сказавши, «що не дасть псувати бланк». Після чого як вказує позивач він знову подзвонив на телефон довіри ДАЇ і знову на його телефон передзвонив начальник Березанського взводу ДПС та сказав, що він може їхати далі а з інспектором він розбереться. Після чого позивач сів у автомобіль та продовжив свій шлях, будучи впевнений в тому, що конфлікт вичерпаний. Але 05 листопада 2010 року отримав по пошті з протоколом про вчинення правопорушення та постановою про накладення на нього стягнення. В протоколі вказано, що він відмовився від пояснень та підпису документів. Позивач не згоден з оскаржуваною постановою так як відсутні жодні докази вчинення ним адміністративного в якому його було визнано винним.
Позивач вказує, що він рухався позаду іншого автомобіля і таким чином підтвердити, що швидкість заміряна приладом «Беркут» належить його автомобілю неможливо.
Прилад яким замірялась швидкість автомобіля не має функції фото, або відео фіксації , і під час вимірювання швидкості прилад перебував у руці інспектора.
Переконливих доказів порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП немає.
Десятиденний строк оскарження постанови позивачем пропущені, як він вважає, з поважних причин.
За таких умов права позивача було грубо порушено, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив поновити термін оскарження постанови серія АІ № 428781 від 24 жовтня 2010 року та скасувати її.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що відповідно до протоколу серія АІ1 № 100286 від 24 жовтня 2010 року о 09 годині 48 хвилин на 127 км а.д. Київ-Харків ОСОБА_1В, керував автомобілем ВАЗ , днз ВІ0575АТ, перевищив швидкість руху більш ніж на 20 км/год, рухався зі швидкістю 83 км/год, при дозволеній 50 км/год., чим порушив п.3.29 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом «Беркут» №0801073. .
Відповідно до постанови серія АФ № 428781 від 24 жовтня 2010 року на ОСОБА_1 за скоєння вищевказаного правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с.3).
У протоколі зазначено, що позивач відмовився в присутності свідків від підпису протоколу та постанови та надання пояснень. Зі позовної заяви та свідчень позивача він покинув місце складення протоколу так як на його телефон начебто телефонував начальник Березанського взводу ДПС та пропонував йому їхати а він вирішить його проблеми та розбереться з інспектором.
Вказане суд не приймає як належний доказ не вчинення правопорушення яке було зафіксоване протоколом про складення якого знав ОСОБА_1 однак до його складення та винесення постанови покинув місце його зупинки та розгляду адміністративної справи.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.
В ході судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП,. Мотиви позовної заяви не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду тому позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 17 71, 76, 99-103 122, 158, 160, 162, 163, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення..
Постанову інспектора ІП Бережанського взводу ДПС при Удаї ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 від 24 жовтня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити в силі.
Постанова відповідно частини 2 ст. 171-2 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миргородського міськрайонного суду О.А. Городівський