Справа № 653/423/14-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. Справа № 653/423/14-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Калімбет Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Генічеської міської ради Херсонської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування пунктів рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання протиправними та скасування п.п.15,16 рішення 37 сесії Генічеської міської ради Херсонської області №823 від 26.12.2013 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржуваними пунктами рішення, в порушення ч.2 ст. 42 ЗК України, дозволено ОСОБА_6 розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0046 га за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0040 га за адресою АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу. На думку позивача, вказане порушення призвело до обмеження мешканців багатоквартирного будинку в праві використання придомової території для обслуговування цього будинку.

В ході розгляду до участі у справі було залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідач - Генічеська міська рада позов не визнав, вказуючи, що оскаржувані пункти рішення є правомірними.

Треті особи - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що вважають позов необґрунтованим.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 16.04.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 січня 2015 року постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Рішенням виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області від 07.02.1973 року №43 Тресту «Генічеськсільстрой» було виділено земельну ділянку площею 1128 кв.м під будівництво двоповерхового чотирьохквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Генічеської міської ради №133 від 24.03.1975 року збудований будинок був переданий на баланс Генічеського управління №1, який здійснює обслуговування будинку і земельної ділянки.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Генічеського ДБТІ від 31.10.1986 року будинок був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Дані обставини були встановлені рішенням Генічеського районного суду від 10.07.2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 26.09.2013 року, які на момент розгляду справи є чинними.

На момент розгляду позову власниками квартир по АДРЕСА_1 являються ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

26 грудня 2013 року на 37 сесії Генічеської міської ради було прийнято п.п.15,16 рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів ОСОБА_6, орієнтованою площею 0,0046 га за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, орієнтованою площею 0,0040 га за адресою: АДРЕСА_2

Генічеською міською радою проект розподілу території кварталу на території якої знаходиться спірна земельна ділянка АДРЕСА_1 не розроблявся та не затверджувався, прибудинкова територія у спільне користування власників квартир будинку АДРЕСА_1 не передавалась, відповідна землевпорядна документація та правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 не розроблялись, межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі не встановлювались.

Під будівництво житлового будинку виділялась земельна ділянка площею 1128 кв.м. На момент розгляду справи ні розмір земельної ділянки, ні її конфігурація, не відповідає виділеному під будівництво, яка на даний час значно менша, що не заперечувалось сторонами.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що при прийнятті оскаржуваних пунктів рішення Генічеська міська рада не дотрималась порядку вилучення земельних ділянок виявились необґрунтованими. Також, суд виходив з того, що надання дозволу третім особам на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок орієнтованою площею 0,0040 га (40 кв.м.) та 0,0046 га (46 кв.м.) не створює перешкоди у забезпеченні нормального обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 з урахуванням будівельних, санітарних та пожежних норм, та не порушує права позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що п.9 рішення 36 сесії Генічеської міської ради №795 від 26 листопада 2013 року відмовлено ОСОБА_4 у виділені земельної ділянки, площею 0,0040 га для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1 до створення об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку, а пунктом 10 цього рішення відмовлено ОСОБА_5 у виділені земельної ділянки, площею 0,0030 га для будівництва індивідуального гаража за адресою АДРЕСА_1 до створення об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку (а.с.46, 47 т. 2).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2013 року на 37 сесії Генічеської міської ради було прийнято рішення №823, п.15 якого надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0040 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаража, а п.16 цього рішення надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0046 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража (а.с.10-13, 170 т. 1).

Таким чином, рівно через місяць з дня прийняття Генічеською міською радою рішення №795 від 26 листопада 2013 року, пунктами 9, 10 якого відмовлено ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у виділені земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1, до створення об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку, Генічеська міська рада прийняла рішення №823 від 26 грудня 2013 року, пунктами 15, 16 яким надала дозволи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, доказів створення станом на 26 грудня 2013 року об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, не має. Також, не має доказів того, що пункти 9, 10 рішення 36 сесії Генічеської міської ради №795 від 26 листопада 2013 року були визнані нечинними або скасовані.

З наведеного слідує, що за наявності чинної підстави (відсутність об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1) для відмови одному власнику квартири цього будинку у виділені земельної ділянки під будівництво гаражу, Генічеська міська рада надала дозвіл двом іншим власникам квартир будинку АДРЕСА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів.

Отже, оскаржувані пункти 15, 16 рішення №823 від 26 грудня 2013 року цілком суперечать діючим пунктам 9, 10 рішення Генічеської міської ради №795 від 26 листопада 2013 року.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19, ст. 24 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст. 19).

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Як зазначалось вище, Генічеська міська рада відмовила ОСОБА_4 у виділені земельної ділянки для будівництва гаражу з тієї підстави, що у багатоквартирному будинку, де він проживає, не створено об'єднання співвласників. Проте, через місяць, Генічеська міська рада надала дозволи двом іншим власникам квартир цього будинку ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва гаражів, за наявності цієї же підстави для відмови їм в наданні цих дозволів.

Отже, за абсолютно рівних умов Генічеська міська рада відмовила ОСОБА_4 в реалізації права на безоплатне отримання земельної ділянки, проте не відмовила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в реалізації цього права, у зв'язку з чим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виявились у привілейованому стані по відношенню до ОСОБА_4, що не узгоджується з вищенаведеними нормам Конституції України та критеріям неупередженості і добросовісності (п.п.4, 5 ч.3 ст. 2 КАС України).

Також, колегія суддів вважає, що є інші підстави для ствердження про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам Закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 42 ЗК України (в редакції, яка діяла на час прийняття цього рішення):

1. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

2. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

3. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Таким чином, з наведених норм ЗК України слідує, що при приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників, проте окремий співвласник багатоквартирного приватизованого будинку не може отримати у приватну власність частину земельної ділянки із землі, якою користуються всі співвласники.

З матеріалів справи вбачається, що всі чотири квартири будинку АДРЕСА_1 в м. Генічеськ приватизовані.

Отже, надання дозволів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1, суперечить вищенаведеним вимогам законодавства.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям законності, обґрунтованості, неупередженості та добросовісності, у зв'язку з чим, його належить визнати протиправним і скасувати, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання протиправними та скасування пунктів рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати пункт 15 рішення 37 сесії Генічеської міської ради Херсонської області №823 від 26.12.2013 року, яким надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0040 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаража.

Визнати протиправним і скасувати пункт 16 рішення 37 сесії Генічеської міської ради Херсонської області №823 від 26.12.2013 року, яким надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0046 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Д.В. Запорожан