Справа № 2-а-2217/10
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2217/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі судді Миркушіної Н.С.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Хорольському районі про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат.

В заяві позивач вказував, що згідно висновку медичної комісії йому було встановлено II групу інвалідності по захворюванню, яке повязане з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Відповідно до вимог пенсійного законодавства Управлінням пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області позивачу призначено пенсію, як інваліду IІ групи. Розмір цієї пенсії визначався спеціалістами Управління та сприймався позивачем як правильний, оскільки підстав сумніватися у вірності розрахунків, що проводили державні службовці, у позивача на той час не було.

Позивач довідався з засобів масової інформації про численні судові позови інвалідів Чорнобиля про перерахунок пенсії згідно чинного законодавства. Позивач вважає, що починаючи з 08.09.2010року відповідно до Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" нарахування його пенсії відповідачем проводилося в неповному розмірі, що порушило його право на отримання пенсії у відповідності до вимог законодавства, а тому був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, попередньо звернувшись із заявою про розгляд справи за відсутності представника управління, та надавши заперечення.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Суддя, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1є інвалідом IІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №444587від 16.11.2006 року, та посвідченням серії Б №504789від 07.12.2006 року.

Враховуючи зазначений статус позивача, останній одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІI групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІI групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача про те, що ними позивачу правомірно нараховується і виплачується пенсія відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами внесеними Законом України №107-VI від 28.12.2007 року та Постанов Кабінету Міністрів України № 530 „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28.05.2008 року та №654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 року, на думку суду, сформовані на підставі неправильного розуміння змісту вказаних норм чинного законодавства, спростовуються наданими доказами та матеріалами справи, а тому не можуть бути застосовані судом при прийняті рішення. Вказаний висновок судді зроблено на підставі наступного.

Дійсно Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України №107-VI від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема змінено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в бік зменшення, визначивши її у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України №107-VI від 28.12.2007 року, фактично прийняті Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суддя застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, на думку судді, при визначені розміру пенсії позивача підлягають застосуванню ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року, які суттєво обмежують і погіршують конституційні права позивача.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні розміру державної пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволені позову.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій позивачу, в даному випадку, на думку судді, виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказаний висновок судді зроблений на підставі того, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України № 1058-ІУ, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи відповідача, що відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовувати прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, як розмір мінімальної пенсії за віком, під час обчислення зазначеного виду пенсії позивачу немає підстав, є необґрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка беручи до уваги рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/ 2008, є чинною на даний час, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 08 вересня 2010 рокувідповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати».

Разом з тим, суддя має підстави для задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача здійснювати в подальшому перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди,заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежується строком давності. Під ядерною шкодою зазначений Закон розуміє втрату життя, будь-які ушкодження, завдані здоров»ю людини, або будь-яку втрату майна, або шкоду, заподіяну майну, або будь-яку іншу втрату чи шкоду, що є результатом небезпечних властивостей ядерного матеріалу на ядерній установці або ядерного матеріалу, який надходить з ядерної установки чи надсилається до неї, крім шкоди, заподіяної самій установці або транспортному засобу,яким здійснюється перевезення.

Суддя вважає, що позивач не пропустив строку для звернення до адміністративного суду, встановленого ст.99 КАС України, оскільки про порушення його прав він дізнався протягом останнього місяця до дня звернення до суду з даним позовом, що не спростовано відповідачем, відповідно до ст..71 КАС України.

Судові витрати слід покласти на державу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 6-4, 5, 17, 71, 94, 158-163, 167, 183-2, 186, 256 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Хорольському районі про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат задовольнити повністю.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату недорахованих пенсійних виплат у відповідності до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 08 вересня 2010 року відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», як інваліду ІІ групи.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області робити перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_1 в разі зміни мінімальної пенсії за віком чи зміни прожиткового мінімуму до розміру, передбаченої ст.67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судові витрати слід покласти на державу.

Відповідно до ст..256 ч.1 КАС України постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративному суду через Хорольський районний суд протягом 10 днів.

С у д д я :