Справа № 2а--4476/09/2270
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2011 р. Справа № 65400/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Любашевського В.П.

суддів Багрія В.М.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу

за апеляційною скаргою Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2009 р. по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідача - Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2009 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції від 22 липня 2008 року № /0. Постанова суду мотивована тим, що право фізичної особи підприємця на включення сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту виникає за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт, послуг) підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу). Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунка (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Позивачем доведено, що придбаний екскаватор хоча і зареєстрований на нього як фізичну особу, однак використовувався ним для підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, яка є платником ПДВ. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2009 р. скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до податкового кредиту приватного підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортних засобах, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання, а не на приватну особу, за умови використання їх в оподатковуваних операціях.

Зясувавши обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав:

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 01.02.1995 року зареєстрований Ізяславською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець.

Згідно Свідоцтва платника податку на додану вартість від 20.04.2005 року № 83080274 ОСОБА_2 зареєстрований платником податку на додану вартість в Ізяславському відділенні Славутської ОДПІ.

Підставою для нарахування ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій став акт перевірки від 16 липня 2008 року № 701/17-1/НОМЕР_1, в якому зазначено, що позивачем до податкового кредиту у лютому 2008 року незаконно віднесено податок на додану вартість з придбаного екскаватора ЕОВ-4421 у ТзОВ «Нефтекор СК» в сумі 18368 грн. 33 коп. Надаючи оцінку висновкам контролюючого органу, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п. п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Відповідно до п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 встановлено єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п. 6 вказаних Правил транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами.

Твердження відповідача, що у реєстраційних картках, які ведуться для обліку транспортних засобів повинно бути вказано, що транспортний засіб зареєстрований саме за фізичною особою-підприємцем, а не за фізичною особою, на думку колегії суддів є безпідставним та вірно спростовано судом першої інстанції.

Зокрема вірно зазначено, що документ, який передбачає ведення реєстраційних карток, а саме, Інструкція про проведення державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них та здійснення перевірок реєстраційно-екзаменаційних підрозділів Державтоінспекції МВС України, затверджена наказом МВС України від 10.04.2002 р. № 335 є нечинним згідно висновку Міністерства юстиції України № 2/60 про скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта від 14.01.2006 року.

Відповідно до п. 17 Порядку скасування рішень про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно- правових актів нечинними судом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством не передбачено порядку реєстрації (зазначення в технічному паспорті автомобіля) транспортного засобу на фізичну особу-підприємця. Тому доводи апелянта є безпідставними.

За таких обставин судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2009 р. по справі № 2а--4476/09/2270 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя В. П. Любашевський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_1