Справа № 750/7847/15-а
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7847/15-а
Провадження № 2-а/750/688/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Супруна О.П.

при секретарі Носенко М.Ю.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_2, представника завідувача Козелецького районного сектору УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3 та УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, завідувача Козелецького районного сектору УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

06 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення № 4 від 17.07.2015 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, винесене завідувачем Козелецького РС УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів просили відмовити в задоволенні позову.

Позивач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 17.07.2015 завідувачем Козелецького районного сектору УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3 винесено рішення № 4 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязано його покинути територію України у термін до 16.08.2015.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_5 проживав на території України по паспорту громадянина ОСОБА_6 Федерації серії 64№4767313, виданому 21.07.2011 терміном дії до 21.07.2016. Термін проживання на території України закінчився 26.06.2015. Документи на продовження терміну перебування в Україні він не оформив, тобто знаходиться в країні незаконно.

Відповідно до ст. 26 Конституції України від 28.06.1996 р. № 254к/96-ВР, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України.

Згідно частин 1 та 4 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Разом з тим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 31 даного Закону та п. 1.9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 вїхав на територію України разом з дружиною ОСОБА_7 та її малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається у Вовчківській ЗОШ І-ІІ ступенів Козелецького району Чернігівської області (а.с. 6-11).

ОСОБА_5 був зарахований до особового складу батальйону патрульної служби міліції особливого призначення МВС України «Свята Марія» та з 06 по 26 листопада 2014 року брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької області. Станом на 12.05.2015 був бійцем даного батальйону, що підтверджується довідками від 11.12.2014 № 039-12/124 та № 003-05/15, виданими командиром батальйону (а.с. 15, 16).

31.03.2015 дружина позивача, ОСОБА_7, придбала житловий будинок № 21 з надвірними будівлями в с. Вовчок Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, посвідченим приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с. 12-13).

З огляду на викладене, суд вважає, що у разі примусового повернення позивача до ОСОБА_6 Федерації його свободі загрожуватиме небезпека за політичні переконання, які він виявив своєю участю в антитерористичній операції на території України.

Суд визнає дану обставину, а саме загрозу свободі позивача через його участь в АТО, загальновідомою, у звязку з чим вона не підлягає доказуванню в силу положень ч. 3 ст. 70 КАС України. Крім того, дану обставину не заперечували під час судового розгляду і представники відповідачів.

Крім того, відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2015 № 150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком вїзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обовязків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього вїзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Як убачається з показань допитаної у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 та знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, позивач з травня 2015 року важко хворів та 10.06.2015 звернувся до Козелецької центральної районної лікарні, де йому поставлений діагноз: центральний гіпертонічний криз, про що видана довідка від 07.07.2015 за № 649 (а.с. 19).

В подальшому ОСОБА_5 Козелецькою центральною районною лікарнею видана довідка за № 80, згідно якої він знаходився на лікуванні з 19.08.2015 та потребує подальшого амбулаторного лікування та дослідження (а.с. 57).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 158 - 163, 183-5, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_5 до управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, завідувача Козелецького районного сектору УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 4 від 17.07.2015 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_5, винесене завідувачем Козелецького РС УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_3

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.П. Супрун