Справа № 2-а-45/10
Суддя: Шумейко М. Т.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Теплодарський міський суд Одеської області
Справа № 2-а-45/10р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 року м. Теплодар

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Шумейко М.Т. розглянувши в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області, про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоотриманих пенсій,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ у Біляївському районі Одеської області, про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоотриманих пенсій, в якому просить визнати дії УПФУ у Біляївському районні Одеської області у відмові в перерахунку ОСОБА_1, пенсії відповідно ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними, стягнути з УПФУ у Біляївському районні Одеської області на користь ОСОБА_1, недоплачену пенсію відповідно ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з січня 2010 року по квітень 2010 року включно державну пенсію у сумі 18344 гривень, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у сумі 1694,85 гривень, а всього 20038,85 грн., мотивуючи тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інвалідом 2 групи. Перебуває на пенсійному обліку в УПФУ у Біляївському районі Одеської області. 24.12.2009 року звернувся до УПФУ у Біляївському районі Одеської області з заявою про перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи нащо 28.12.2009 року за №1280/К-5 УПФУ у Біляївському районі Одеської області відмовило в перерахунку призначених пенсій з огляду на недоцільність підстав такого перерахунку та визначення розміру пенсії. Відповідно до ст. 50, ст. 54 ч. 4 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи по пенсіям (додатковій та основній) тобто як інваліду 2 групи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, його пенсія не повинна бути менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю повинна складати у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Також відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Представник відповідача подав до суду, належним чином оформленні заперечення, у яких зазначив, що вищевикладені вимоги позивача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Біляївському районі відхиляє повністю з наступних підстав : позивач ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку як особа постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, йому встановлена інвалідність 2-ї групи та відноситься до 1-ї категорії. Відповідно до т.49 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ йому нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю. Державна пенсія позивачу призначена відповідно ч. 1 ст.54 Закону України № 796-ХІІ у розмірі фактичних збитків із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 р. та розрахованого згідно довідки наданої ним, складає з 01.01.2006р. по теперішній час 1673,02 грн., про що свідчить довідка від 09.08.2010 р № 1246/05/16. На підставі зазначених норм Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанови від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 16.07.2008р. № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" , якими встановлено механізм нарахування, сплати, фінансування державних та додаткових пенсій особам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. А саме для інвалідів II групи І категорії додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю встановлено у розмірі 20 відсотків до прожиткового мінімуму встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Зазначені постанови діють до теперішнього часу. Інших законодавчих актів, якими встановлюється розмір виплат та обов'язок органів Пенсійного фонду України нараховувати та виплачувати пенсії громадянам які мають статус "постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи " немає. Тому розмір додаткової пенсії позивачу з 01.01.2010р по 31.03.2010р. на підставі цього розраховано та виплачено в сумі 139,00 грн. щомісячно та в квітні 2010 року 141,20 грн. Загальний розмір отримуваної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всіх доплат та надбавок склав в січні - березні 2010 р. по 2062,31 грн., а в квітні 2075,72 грн. Позивачу ОСОБА_1 управлінням нараховано та виплачено державну та додаткову пенсії в повному обсязі відповідно діючому законодавству. Посилання ОСОБА_1 щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком на ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" безпідставне. Адже УПФУ з питанням, - чи поширюється установлений в Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" термін "мінімальний розмір пенсії за віком" на правовідносини щодо обчислення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державного соціального утримання звернувся до Конституційного Суду України. З приводу поставленого питання Конституційний Суду України в Рішенні від 22.05.2009 року №27-у/2009 дійшов висновку, що у частині третій статті 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленої абзацом першим частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Рішення Конституційного Суду України, має преюдиціальне значення, тому використання цієї величини в розрахунках підвищення суперечить зазначеному Рішенню. На підставі чого просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії А №055241, від 25.09.1997 року, та вкладки до нього №118113, від 06.03.2002 року. Основні положення щодо реалізації Конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону їхнього життя і здоров'я та соціальний захист визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-12), який є чинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону, особам, віднесеним до категорії І, які є інвалідами II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а обчислення і призначення пенсій по інвалідності проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі порушень права позивача ОСОБА_1 на отримання передбаченого законодавством підвищення пенсії він 24.12.2009 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, але відповідачем у задоволенні його заяви було відмовлено на підставі листа від 28.12.2009 року вих. №1280/К-5. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ІV передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, допомоги по безробіттю та інше виходячи з вимог Конституції та Законів України. Таким чином, вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується і до положень Закону № 796-12, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено. Отже, у такому ж розмірі мінімальної пенсії за віком підлягає нарахування позивачу пенсії по інвалідності у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткова пенсія відповідно ст. 50 Закону у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Законом України № 796-12 та ніякими іншими правовими актами не надано повноважень Кабінету Міністрів України змінювати, зменшувати вказані розмірі пенсій по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю для інвалідів II групи, визначені ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796-12. До того ж Постановою КМ України від 30.05.1997 р. № 523 був визначений розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, для інвалідів II групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. При цьому згідно норми ч.4 ст. 45 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. В звязку з цим підлягає задоволенню вимога позивача щодо перерахунку йому пенсії з 01.01.2009року.

Відповідно до ст. 3, 8, 19, 22, 46 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави і держава відповідає перед людиною за свою діяльність; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; громадяни мають право на соціальний захист; права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, з незалежних від них обставин, та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом Законності та застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з викладеного, необхідно застосувати положення Закону №796-12, а не Постанови КМ України, на які посилається відповідач. Також посилання відповідача на те, що використання коштів з Бюджету УПФУ проводиться виключно за призначенням відповідно до чіткого переліку напрямків, затверджених Положенням „Про Пенсійний фонд України» і вилученню не підлягають, не може бути підставою для невиконання державою своїх обовязків та порушення прав своїх громадян, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93 відповідач звільняється від виплати судового збору.

Згідно ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі викладеного, вважаю, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню частково, оскільки обовязок щодо виплати спірних сум покладений саме на відповідача і стягнення недоплачених пенсій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні здійснюватися з рахунків відповідача, оскільки суд не уповноважений перераховувати кошти замість органу, на який такі повноваження покладенні законодавством, також неможливо прийняти до уваги посилання відповідача про відсутність коштів щодо забезпечення вищезазначеної виплати передбаченою у відповідних законом розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на основну причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України щодо права громадян на соціальний захист, та вважаю за необхідне, визнати дії відповідача у відмові в перерахунку пенсій неправомірними, та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману пенсію, відповідно ст.ст. 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XIIз урахуванням мінімального розміру пенсії визначеної за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2010 рік», ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93, ст.ст. 9, 158-163, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області, про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та стягнення недоотриманих пенсій задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області у відмові в перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно ст.ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії по 2 групі інвалідності у розмірі, встановленому ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі, встановленому ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням мінімального розміру пенсії визначеної за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01 січня 2010 року по 01 травня 2010 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Теплодарський міський суд Одеської області в 10-денний строк з моменту отримання копії постанови, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: