Справа № 814/1803/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р.м. ОдесаСправа № 814/1803/15

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача - Косцової І.П.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання незаконною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області від 31.03.2015 року №Ю-876-25 про сплату недоїмки по єдиному внеску у сумі 3 300,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана податкова вимога винесена відповідачем необґрунтовано та безпідставно, оскільки Товариством у встановлені законом строки та в повному обсязі до Державного бюджету України сплачено всі необхідні платежі через банківську установу, що підтверджується платіжним дорученням, який прийнятий банком до виконання. На думку позивача, Товариством вчинені всі необхідні дії для фактичної сплати податкових зобов'язань, отже вимога про сплату недоїмки є неправомірною та підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Жовтнева об'єднана Державна податкова інспекція ГУ ДФС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що ТОВ АП «Українські ковбаси» є платником єдиного внеску, перебуває на обліку в Жовтневій ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області та з 13.02.2012 року - у стані банкрутства (санації).

На виконання зобов'язань зі сплати єдиного внеску за лютий 2015 року підприємством 18.03.2015 року подано до ПАТ «Банк «Київська Русь» платіжне доручення №34, спрямоване на перерахування до бюджету єдиного внеску на суму 3483,73 грн. за лютий 2015 року, які згідно відміток Банку прийняті до виконання.

Водночас, Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області 31.03.2015 року прийнято вимогу №Ю-876-25 про сплату позивачем недоїмки по єдиному внеску у сумі 3 300,79 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваної вимоги стали відомості картки особового рахунку платника про не сплату підприємством єдиного внеску згідно поданого звіту про суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2015 року, в якому позивачем самостійно визначено суму внеску у розмірі 3 483,73 грн.

Оскільки за підприємством станом на лютий 2015 року рахувалась переплата з цього внеску у сумі 182,94 грн., ДПІ визначила підприємству недоїмку із врахуванням цих сум.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подання позивачем до обслуговуючого банку належним чином оформленого платіжного доручення на оплату обов'язкового платежу є належними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов'язання, отже позивачем дотримано вимоги законодавства в частині обчислення та обов'язкової сплати єдиного внеску, у зв'язку із чим вимога про визначення підприємству недоїмки зі сплати цього внеску підлягає скасуванню.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно із ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також відповідальність суб'єктів переказу, загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-III.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 цього Закону переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Згідно із п.п. 22.1, 22.4 ст. 22 Закону № 2346-III ініціювання переказу здійснюється за таким розрахунковим документом як платіжне доручення та вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Вимоги п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» узгоджуються положення п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Як вірно встановив суд першої інстанції, подання підприємством 18.03.2015 року до ПАТ «Банк «Київська Русь» платіжного доручення та його прийняття Банком, спрямоване на перерахування до бюджету єдиного внеску на суму 3483,73 грн. за лютий 2015 року, строк сплати якого настає до 20.02.2015 року, підтверджує виконання обов'язку підприємства зі сплати цього внеску.

Разом з цим, неперерахування Банком цього внеску не може бути наслідком пред'явлення до підприємства вимоги про повне перерахування податкових платежів до бюджету.

Отже, оскільки Товариством виконано обов'язок зі сплати єдиного внеску у повному обсязі, у строки та порядку, визначені законодавством, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваної вимоги.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислове підприємство «Українські ковбаси» до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання незаконною та скасування вимоги - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Ю.М. Градовський

К.В. Кравченко