Справа № 2а/2570/4585/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/30645/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» про скасування постанов та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 19 серпня 2011 року про відмову у задоволенні скарги та постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 16 лютого 2009 року про закінчення виконавчого провадження, зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області відновити виконавче провадження.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року, позов задоволено частково. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2009 року, зобов'язано відповідача відновити виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса від 23 грудня 2005 року № 2505 про звернення стягнення на заставлене майно. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12 липня 2006 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Чернігівської області на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» на користь філії «Відділення Промінвестбанку в м. Ніжин Чернігівської області» 869430 грн. 18 коп. боргу шляхом звернення стягнення на заставлене майно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 2177913. Для добровільного виконання зазначеного виконавчого напису боржнику надано строк до 19 липня 2006 року.

23 січня 2009 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено рішення засновників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» про припинення юридичної особи.

16 лютого 2009 року на підставі вказаного рішення головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 2177913.

12 січня 2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено рішення засновників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» про відміну рішення щодо припинення юридичної особи. 25 лютого 2011 року директор зазначеного товариства повернув позивачу виконавчий напис нотаріуса від 23 грудня 2005 року № 2505.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки норми чинного законодавства, які регулюють відновлення виконавчого провадження у разі відміни рішення щодо припинення юридичної особи, відсутні, то з метою захисту прав позивача постанова про закінчення виконавчого провадження має бути скасована, а виконавче провадження - відновлене.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Статтею 100 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій вищенаведених вимог не врахували та в порушення вимог ст. 159 КАС України не перевірили доводів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» щодо пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом, відсутності заяви позивача про поновлення пропущеного строку. Вирішуючи спір, суди не з'ясували початок перебігу строку звернення до суду (коли позивач дізнався чи повинен був дізнатися про наявність постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 16 лютого 2009 року та про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22 квітня 2011 року), поважність причин його пропуску.

Між тим, з'ясування зазначених обставин має істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу положень ст. 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення підлягають скасуванню на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк