Справа № 335/7990/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7990/15-а 2-а/335/187/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про зупинення провадження за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У позові зазначала, що 03.08.2015р. СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №179119 від 03.08.2015р., відповідно до якої мене визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 165 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на мене накладено штраф в розмірі 510,00 грн.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 03.08.2015р., але при цьому я не була сповіщена про місце і час розгляду справи. Отже, Відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення за моєї відсутності.

Зазначені обставини вказують на незаконність Постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА №179119 від 03.08.2015р.

З 03.03.2015р. по 15.04.2015р. СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів проведено документальну планову виїзну перевірку ВАТ «Запоріжсталь» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.

Термін проведення перевірки продовжувався з 16.04.2015р. по 07.05.2015р. на підставі наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 14.04.2015р. №141.

Відповідно до наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 07.05.2015р. №163 проведення планової виїзної перевірки зупинено терміном на 15 робочих днів.

Відповідно до наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 29.05.2015р. №183 проведення перевірки поновлено на 1 робочий день.

За результатом проведеної перевірки було складено акт №92/28-04-46/00191230 від 16.06.2015р. (далі по тексту - Акт перевірки №92).

Згідно з п. 3.5.18 акту перевірки №92 перевіркою встановлено порушення пп. 1 п. 1 ст. 7, п. 5, п. 7 ст. 8 р. III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого підприємством занижено єдиний внесок на загальну суму 984 837,84 грн.

16.06.2015р. на підставі висновків акту перевірки №92 головою комісії з реорганізації СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів були прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування

територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р., згідно яких ВАТ "Запоріжсталь":необхідно сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 984 837,84 грн.;необхідно сплатити штрафні санкції у розмірі 492 418,92 грн.

22.06.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» подало до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів заперечення на акт перевірки №92.

СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів листом від 30.06.2015р. №3744/10/28-04-46 повідомило, що за результатами розгляду заперечень не має підстав для задоволення наданих ВАТ «Запоріжсталь» заперечень.

25.06.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» надіслано на адресу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р.

27.07.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» отримало рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 18435/10/28-10-10- 4-33 від 24.07.2015р. про результати розгляду скарги, відповідно до якого скарга на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р. залишені без змін, а скарга ВАТ «Запоріжсталь» - без задоволення.

04.08.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» подало до Запорізького окружного адміністративного суду позов про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р.

Починаючи з березня 2014 року за працівниками ВАТ «Запоріжсталь», які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зберігається місце роботи і нараховується середній заробіток відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 із змінами та доповненнями.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами, внесеними Законом №1275) не нараховується єдиний внесок на виплати, які компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, частиною сьомою статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" прямо передбачено звільнення від нарахування та сплати єдиного внеску з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації.

Контролюючим орган встановлюються вищевказані порушення в зв'язку з відсутністю визначеного порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників та відсутністю у Державному бюджеті України коштів, передбачених на виплату зазначених компенсацій

Але чинним законодавством України не ставиться виконання ч.7 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в залежність віл того чи є механізм повернення відповідних коштів з бюджету та від того чи закладені такі кошти в Державному бюджеті.

Враховуючи викладене, роботодавець звільняється від обов'язку нарахування та сплати єдиного внеску з середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, незалежно від джерела виплати таких коштів.

Таким чином, зазначала, що не повинна нести відповідальність за порушення, якого фактично не існує.

Крім того, як вбачається з акту перевірки №92, адміністративне правопорушення вчинено в період з 01.03.2014р. по 31.12.2014 року.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята із порушенням ст. ст. 38, 247 КУпАП.

Позивач просила суд скасувати постанову СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 03.08.2015 року серії АА № 179119 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 у вигляді накладення штрафу у розмірі 510 грн. за порушення ч. 1 статті 165-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав у повному обсязі доводи викладені у позові, просив суд їх задовольнити на підставах викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував,надавши суду письмові пояснення і зазначив, що дійсно у запрошенні до СДПІ ОСОБА_4 було зазначено про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 03.07.2015 року, однак фактично ОСОБА_4 запрошена на 03.08.2015 року, про що можна було встановити, оскільки лист було датовано 27.07.2015 року і поцікавитися такими суперечностями. Крім того, відповідач категорично не погодився із думкою позивача про відсутність події адміністративного правопорушення, про що до справи долучені заперечення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: скасовується постанова і закривається справа.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні або інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що СДПІ згідно із п.75.1 ст. 75, ст.77 Податкового Кодексу України від 02.12.10р. № 2755-VI, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів № 76 від 20.02.2015 року проведена документальна планова виїзна перевірка Відкритого акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат сталь" (далі - ВАТ „Запоріжсталь") з питань дотримання вимог податкового, валютного та законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р. За результатами перевірки складений акт від 16.06.2015р. № 92/28-04-46/00191230, за результатом вказаного вище акту перевірки прийнято: вимогу про сплату боргу (недоїмки №Ю-3 від 16.06.2015р. на загальну суму - 984 837,84 гри. та рішення про застосування штрафних санкцій 84600 від 16.06.2015р. на суму 492 418,92 грн.

Термін проведення перевірки продовжувався з 16.04.2015р. по 07.05.2015р. на підставі наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 14.04.2015р. №141.

Відповідно до наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 07.05.2015р. №163 проведення планової виїзної перевірки зупинено терміном на 15 робочих днів.

Відповідно до наказу СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 29.05.2015р. №183 проведення перевірки поновлено на 1 робочий день.

За результатом проведеної перевірки було складено акт №92/28-04-46/00191230 від 16.06.2015р. (далі по тексту - Акт перевірки №92).

Згідно з п. 3.5.18 акту перевірки №92 перевіркою встановлено порушення пп. 1 п. 1 ст. 7, п. 5, п. 7 ст. 8 р. III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого підприємством занижено єдиний внесок на загальну суму 984 837,84 грн.

16.06.2015р. на підставі висновків акту перевірки №92 головою комісії з реорганізації СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів були прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р., згідно яких ВАТ "Запоріжсталь":необхідно сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 984 837,84 грн.;необхідно сплатити штрафні санкції у розмірі 492 418,92 грн.

22.06.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» подало до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів заперечення на акт перевірки №92.

СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів листом від 30.06.2015р. №3744/10/28-04-46 повідомило, що за результатами розгляду заперечень не має підстав для задоволення наданих ВАТ «Запоріжсталь» заперечень.

25.06.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» надіслано на адресу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р.

27.07.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» отримало рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 18435/10/28-10-10- 4-33 від 24.07.2015р. про результати розгляду скарги, відповідно до якого скарга на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р. залишені без змін, а скарга ВАТ «Запоріжсталь» - без задоволення.

Крім того за результатом вказаної вище перевірки було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №179119 від 03.08.2015р., яка є предметом спору у даній справі та відповідно до якої - ОСОБА_4 визнано винною у адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.165 -1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

За результатами перевірок були встановлені наступні порушення: пп.1 п.1 ст.7, п.5 р.ІІІ Закону №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне с страхування» в результаті чого - підприємством занижено єдиний внесок на загальну суму 984837,84 грн.

Починаючи з березня 2014 року за працівниками ВАТ «Запоріжсталь», які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зберігається місце роботи і нараховується середній заробіток відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 із змінами та доповненнями.

Указами Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17.03.2014р. та №454/2014 від 06.05.2014р. оголошена та проводиться часткова мобілізація.

08.06.2014р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014р. за №1275-VII (далі - Закон №1275).

Законом №1275 внесені зміни до ряду законодавчих актів України, в тому числі Кодексу законів про працю України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Податкового кодексу України, Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Про військовий обов'язок і військову службу", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" тощо.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1275 поширено дію ч. 2 і ч. 3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", ч. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"та ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які починаючи з 18.03.2014р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014р. за №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію".

Статтею 119 Кодексу законів про працю України (зі змінами, внесеними Законом №1275) передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом №1275) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із ч. 7 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами, внесеними Законом №1275) не нараховується єдиний внесок на виплати, які компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, частиною сьомою статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" прямо передбачено звільнення від нарахування та сплати єдиного внеску з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації.

При цьому вказана норма Закону не ставить нарахування та сплату єдиного внеску в залежність від того, в якому порядку, в які строки і кому саме (роботодавцю чи працівнику) компенсується з Державного бюджету України середній заробіток мобілізованих працівників, та не містить таку умову для її застосування, як порядок компенсації середнього заробітку мобілізованим працівникам з Державного бюджету, затверджений Кабінетом Міністрів України.

Норми частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України і частини сьомої статті 7 Закону України Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачають прямої виплати коштів мобілізованим працівникам безпосередньо з Державного бюджету України, а тому виплати мобілізованим працівникам можуть здійснюватись роботодавцями з подальшою компенсацією відповідних витрат за рахунок коштів Державного бюджету України.

Контролюючим орган встановлюються вищевказані порушення в зв'язку з відсутністю визначеного порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників та відсутністю у Державному бюджеті України коштів, передбачених на

Але чинним законодавством України не ставиться виконання ч.7 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в залежність віл того чи є механізм повернення відповідних коштів з бюджету та від того чи закладені такі кошти в Державному бюджеті.

Доводи відповідача про відсутність визначеного порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників та відсутність у Державному бюджеті України коштів, передбачених на виплату зазначених компенсацій не можуть буди прийняті судом, оскільки відсутня залежність виконання ч. 7 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від пп. 165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України та чи визначений механізм повернення відповідних коштів з бюджету.

Враховуючи викладене, роботодавець звільняється від обов'язку нарахування та сплати єдиного внеску з середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, незалежно від джерела виплати таких коштів.

По такій категорії справ вже висловлена правова позиція, яка викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 27.08.2015 року К/800/11648/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/49353021).При вирішенні справи суд також враховує позицію ВАС України, викладену в ухвалі від 27.11.2014 року у справі № К/800/51902/14, щодо нарахування та виплати єдиного внеску не залежить від фактично виплаченої заробітної плати.

Однак вказані документи при складанні протоколу та ухвали не досліджувалися і їм не надано відповідної оцінки з боку особи, дії якої оскаржуються.

Вивчивши зазначене, судом не знайдено у складі правопорушення, скоєного ОСОБА_4, умислу та мети на скоєння адміністративного правопорушення, інкримінованого їй відповідачем.

Крім того, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення став акт перевірки СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів.

Відповідно до п. 56.1 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

04.08.2015р. ВАТ «Запоріжсталь» подало до Запорізького окружного адміністративного суду позов про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2015 року № 808/4362/15відкрито провадження у справі № 808/4362/15 про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р.

Пунктом 56.18 ПК України передбачено, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, до моменту розгляду адміністративного позову про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-3 від 16.06.2015р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.06.2015р., податкові зобов'язання є неузгодженими, отже і протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 не може ґрунтуватись на акті перевірки, висновки якого оскаржуються у встановленому законом порядку та є неузгодженими.

Будь - яких інших доказів винності діяння ОСОБА_4 у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено.

Окрім того, в супереч ч. 2 ст. 71 КАС України відповідачем не було надано до суду доказів наявності у нього даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_4- станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до переконання, що постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 КАС України не відповідає вимогам ч. 1 ст. 268 та є такою, що порушує права позивача.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем вказані норми закону не дотримані, під час винесення постанови відповідачем в порушення ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення відсутні, грошове зобовязання є неузгодженим.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому такі дії відповідача є протиправними, а постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Керуючись ст. ст.10-12, 158-160 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити.

Скасувати постанову серії АА№ 179119 від 03.08.2015 року Спеціалізованої державної інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова