Справа № 520/11459/14-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 р. Справа № 520/11459/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Огренич(Захарченко) Ірина Василівна
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом в якому просить визнати відмову управління Пенсійного фонду в Київському районі м.Одеси від 03.09.2014 року №181137 щодо врахування позивачці, інших виплат при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправною та зобов'язати управління Пенсійного фонду в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.12.2010 року з врахуванням інших видів виплат згідно довідки від 29.08.2014 року №8911/10, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на які нараховані та утримані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний соціальний внесок у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Позов обґрунтовував тим, що УПФУ в Київському районі м. Одеси незаконно відмовлено їй у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки №8911/10 від 29.08.2014р. з врахуванням при розрахунку пенсії інших видів виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань), на які нарахований та з яких утриманий (сплачений) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За наслідками розгляду адміністративного позову Київський районний суд м. Одеси від 04 грудня 2014 року прийнято постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції:

визнав протиправною відмову управління Пенсійного фонду в Київському районі м. Одеси від 03.09.2014 року №181137 щодо врахування ОСОБА_1, інших виплат при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за довідкою про складові заробітної плати державного службовця №8911/10 від 29.08.2014 року, в тому числі з урахуванням графи «інші виплати» та нарахувати і виплатити пенсію в новому розмірі з 01.09.2014 року;

стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 гривні 08 копійок;

в задоволенні решти позовних вимог - відмовив

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вони повинні включатися до складу заробітної плати, розмір якої враховується при обчисленні пенсії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу на зазначену постанову, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги УПФУ в Київському районі м. Одеси обґрунтовує тим, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань є компенсаційними виплатами і не входять до системи оплати праці державного службовця.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначену постанову, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови, прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, як державний службовець з 30.12.2010 року, яку розраховано відповідно до Закону України «Про державну службу».

Загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 33 роки 4 місяця 7 днів у тому числі стаж держслужбовця становить 10 років 8 місяців 28 днів.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії згідно довідки про складові заробітної плати державного службовця №8911/10 від 29.08.2014 року з урахуванням графи «інші виплати» які не були включені до суми заробітної плати, на підставі, якої відповідачем розраховувалась пенсія позивачу, а саме сума матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, включаючи допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально - побутових питань, індексацію.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в в Київському районі м. Одеси від 03.09.2014 року за №181137, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Інші виплати (матеріальна допомога та індексація) не входять до складу заолбітної плати державних службовців згідно Закону України «Про державну службу» і не враховуються при обчисленні цього виду пенсії, що і стало підставою для звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 названого Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору судом першої інстанції вірно прийнято до уваги положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо правильного визначення дати, з якої повинен бути проведений перерахунок пенсії позивачу.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії 2 вересня 2014 року. Таким чином, перерахунок пенсії позивачу повинен проводитися з 01 вересня 2014 року, як про це вірно зазначив Київський районний суд м. Одеси.

Зважаючи на все вище викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні відповідачем та позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: В.Л. Романішин