Справа № 8014/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 8014/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Виробничо-комерційної фірми «Солтіс» приватне підприємство до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси від 05.08.2010 року №№ /0, /0.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевірку ВКФ «Солтіс» ПП з питання правомірності нарахування ПДВ в розрізі контрагентів проведено з порушення вимог чинного законодавства. Зокрема перевіряючими не дотримано вимог п.п.7.7.5 ст.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки перевіряти декларацію за квітень 2010 року, яка була подана 20.05.2010 року, податковий орган повинен був в строк до 20.06.2010 року. Вступна частина акту перевірки не містить підстав для проведення перевірки, а посилання на наказ ДПА України від 09.04.2010 року № 235 «Про введення в дію операції «Бюджет» та на службову записку відділу податкової міліції ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 12.07.2010 року № 834/7/26-104, як на підставу для проведення перевірки, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Також в порушення ст.11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» податковий орган приступив до проведення перевірки без повідомлення посадових осіб підприємства. Крім того, висновки за актом перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки документи первинного бухгалтерського та податкового обліку перевіряючими не досліджувалися. Зважав, що податковий кредит з ПДВ підприємства, сформований на підставі податкових накладних, відповідає вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити, зазначивши, що ВКФ «Солтіс» ПП з контрагентами укладені угоди, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків для усіх контрагентів. Протягом квітня 2010 року ВКФ «Соліт» ПП на рахунки контрагентів перераховані грошові кошти у т.ч. ПДВ в розмірі 1530217,00 гривень на підставі нікчемних угод без мети реального настання правових наслідків, але з метою ухилення від оподаткування. Договірні відносини позивача з контрагентами призвели до штучного завищення валових витрат та податкового кредиту, внаслідок чого ВФК «Солтіс» ПП занижувався обєкт оподаткування податком на прибуток підприємств та завищувався податковий кредит з ПДВ, що призвело до втрати дохідної частини Державного бюджету України. Сама перевірка проведена без участі та повідомлення позивача відповідно до вимог п.19 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Зважаючи на правомірність проведеної перевірки та прийнятих податкових повідомлень-рішень, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на виконання наказу ДПА України від 09.04.2010 року № 236 «Про введення в дію операції «Бюджет», згідно з п.1 ч.1 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та на підставі службової записки відділу податкової міліції ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 12.07.2010 року № 834/7/26-104 співробітниками ДПІ у Малиновському районі м. Одеси проведено документальну невиїзну перевірку ВКФ «Солтіс» ПП з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за квітень 2010 року в розрізі контрагентів ВКФ ПП «Майтрея», ТОВ «Триллиум», ТОВ «Екопромтехбуд», ТОВ «Техагробуд», якими сформовано податковий кредит в квітні 2010 року, за результатами якої складений акт від 22.07.2010 року № 97/23-214/3443514.

Перевіркою встановлено укладання правочинів, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, чим порушені ст.ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України. У відповідності до п.1, п.5 ст.203, п.1, п.2 ст.215, п.1 ст.216, ст.ст. 228, 626, 629, 650, 650, 658, 662 ЦК України встановлені нікчемні правочини між ВКФ «Солтіс» ПП та контрагентами-постачальниками ПП ВКФ «Майтрея», ТОВ «Триллиум», ТОВ «Техагробуд», ТОВ «Екопромтехбуд». В порушення п.1.4 ст.1, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» ВКФ «Солтіс» ПП безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум податку на додану вартість, сформованим по нікчемним правочинам з ПП ВКФ «Майтрея», ТОВ «Триллиум», ТОВ «Техагробуд», ТОВ «Екопромтехбуд», які не можуть розглядатись в якості належного підтвердження податкового кредиту, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значущих, що призвело до заниження податку на додану вартість за квітень 2010 року в сумі 1530217,00 гривень.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.08.2010 року №№ /0, /0 якими ВКФ «Солтіс» ПП визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1530217,00 гривень та штрафні санкції в сумі 612087,00 гривень.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про систему оподаткування», ст.2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст.2 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» контроль за правильністю обчислення субєктами права, що мають статус платників податків, розміру податкових зобовязань покладений на органи державної податкової служби України.

Означений контроль за змістом ст.ст.8-11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» здійснюється шляхом реалізації органами державної податкової служби України права на проведення документальних невиїзних перевірок (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі податкових декларацій, звітів та інших документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обовязкових платежів) незалежно від способу їх подачі).

Відповідно до п.19 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані державні податкові інспекції при отриманні органом податкової міліції інформації у випадках, встановлених законом, приймають рішення про проведення позачергової податкової перевірки платника податку без його попереднього попередження, якщо органом податкової міліції отримано інформацію про ухилення такого платника від оподаткування.

Пунктом 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №925/11205) передбачено, що за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

З матеріалів справи вбачається, що службовою запискою заступника начальника ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси П.Г. Турчинського від 12.07.2010 року № 834/7/26-104 до відома в.о. начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси В.В. Галко доведено, що до ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси надійшла оперативна інформація по підприємству ВКФ «Солтіс» ПП (), згідно якої підприємство можливо ухиляється від сплати податків, зборів та інших обовязкових платежів шляхом завищення валових витрат з використанням фірм з можливими ознаками «фіктивності» та «транзитних» підприємств. Також за допомогою використання таких фірм формується податковий кредит, яким користуються інші субєкти господарської діяльності для мінімізації податкового зобовязання по податку на додану вартість. Також повідомлено про встановлену за результатами оперативного відпрацювання, передбаченого наказом ДПА України від 18.04.2008 року № 266, розбіжність по контрагентам у додатку № 5 «Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів», у звязку із чим поставлено питання щодо проведення позачергової податкової перевірки платника податку для зясування вказаних обставин за період березень-червень 2010 року.

Вищевказана службова записка від 12.07.2010 року № 834/7/26-104 містить резолюцію в.о. начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси В.В. Галко, якою здійснення перевірки покладено на головного державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення податкового аудиту платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_1, яка судом оцінюється як відповідне рішення про проведення позачергової податкової перевірки платника податку без його попереднього попередження.

Позаплановою перевіркою відповідно до статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності певних обставин. Зокрема, такими обставинами є неподання платником податків в установлений строк податкової декларації або розрахунків, якщо їх подання передбачено законом, проведення реорганізації (ліквідація) підприємства та інше. В даному випадку такою підставою виступає отримана ВПМ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси оперативна інформація по підприємству ВКФ «Солтіс» ПП. У звязку із цим суд відхиляє доводи представника позивача щодо порушення податковим органом п.п.7.7.5 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки даною нормою визначається проведення перевірок з питань визначення даних, що заявлені в поданій декларації.

Таким чином, як дії по проведенню спірної перевірки, так і дії по винесенню спірних податкових повідомлень рішень були вчинені відповідачем в межах компетенції ДПІ у Малиновському районі м. Одеси як органу державної податкової служби України.

Судом встановлено, що за даними декларацій ВКФ «Солтіс» ПП з податку на прибуток виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2009 рік склала 115679771,00 гривень, нарахована підприємством сум податку на прибуток за 2009 рік 100,00 гривень; за І квартал 2010 року валовий доход 25377143,00 гривень, податок на прибуток за І квартал 2010 року 28,00 гривень.

Згідно поданої ВКФ «Солтіс» ПП до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року сума податкового зобовязання з ПДВ становить 1810230,00 гривень, сума податкового кредиту з ПДВ встановить 1810137,00 гривень, сума ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет становить 93,00 гривень.

При цьому контрагенти ТОВ «Триллиум» та ТОВ «Екопромтехбуд» визнані банкрутами, а фактичні адреси ВКФ ПП «Майтрея», ТОВ «Техагробуд» не встановлені. Разом із цим, засновником/співзасновником або директором всіх перелічених контрагентів являється ОСОБА_2, яка також є керівником та головним бухгалтером ВКФ «Солтіс» ПП.

Відповідно до додатку 5 вказаної декларації підприємством сформовано податковий кредит на 1530217,00 гривень з ВКФ ПП «Майтрея» на суму 417833,00 гривень, ТОВ «Триллиум» на суму 915044,00 гривень, ТОВ «Екопромтехбуд» на суму 100019,00 гривень, ТОВ «Техагробуд» на суму 97321,00 гривень. При цьому за квітень 2010 року ВКФ «Солтіс» ПП по розрахунках з бюджетом задекларувало суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку відємного значення попереднього періоду, в розмірі 93,00 гривень.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 262-р «Про заходи щодо удосконалення системи адміністрування податку на додану вартість» та з метою реалізації положень наказу ДПА України від 17.03.2008 року № 159 «Про внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість» наказом ДПА України від 18.04.2008 року № 266 затверджено Примірний порядок взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів (далі Порядок).

Згідно з п.2.24 Порядку підрозділи органу ДПС усіх рівнів (центрального, регіонального, районного) отримують доступ (екранні форми) до статистичної інформації результатів автоматизованого співставлення на рівні ДПА України даних податкової звітності з податку на додану вартість контрагентів (розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту контрагентів, розрахунків коригування сум ПДВ контрагентів) у розрізі завітних періодів. Статистична інформація щодо кількості, суми відхилень ПДВ та результатів їх опрацювання органом ДПС формується за підпорядкованими органами ДПС, категоріями платників ПДВ (або категоріях записів), звітними періодами.

Відповідно до п.5.5 Порядку при проведення перевірки платника ПДВ (отримувача) формується перелік проведених господарських операцій з товаром (послугами), які були предметом укладених договорів, та встановлюється правомірність/неправомірність формування податкового кредиту. При проведенні перевірки платника ПДВ (постачальника) досліджуються питання відображення в обліку проведених господарських операцій та визначається необхідність донарахування податкових зобовязань. Органи ДПС, на обліку яких знаходяться контрагенти, проводять аналіз отриманої інформації та обмінюються його результатами для співставлення даних та, за необхідності, вжиття заходів щодо завершення перевірки з метою зменшення суми податкового кредиту та/або донарахування суми податкових зобовязань.

Листом ДПА України від 17.04.2009 року № 8216/7/16-1417 надано податкове розяснення термінології, що вживається в Порядку, відповідно до якого вигодонабувач це субєкт господарювання (платник ПДВ), діяльність якого спрямована на отримання податкової вигоди, - виробник або отримувач (товарів, послуг), що здійснює господарські операції з використанням податкових ям (в тому числі по ланцюгу поставки товару); податкова яма (вигодоформуючий субєкт) субєкт господарювання, який значиться у розшифровках податкового кредиту контрагента та формує податкову вигоду вигодонабувачу (виробнику, отримувачу), у тому числі через транзитерів, та відповідає одному з обовязкових критеріїв: не зареєстрований як платник податку з урахуванням вимог ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість»; є платником податку на додану вартість, але не подає податкові декларації з податку на додану вартість у терміни, передбачені законодавством; є платником податку на додану вартість, який подав звітність з податку на додану вартість та не відобразив контрагента у власних розшифровках податкових зобовязань; є платником податку на додану вартість, який подав звітність з податку на додану вартість та сформував кредит контрагента у сумі більшій, ніж задекларував по відношенню до цього контрагента у власних розшифровках податкових зобовязань.

Додатковими ознаками віднесення субєкта господарювання до «податкової ями» (вигодоформуючого субєкта») є відсутність за місцезнаходженням, припинено (ліквідовано, реорганізовано), визнано банкрутом чи знаходиться в стадії припинення, банкрутства.

Як вбачається з акту перевірки, проведеною перевіркою ВКФ «Солтіс» ПП встановлено, що за даними системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, електронної бази «Контрагенти» встановлені розбіжності по податковому кредиту ВКФ «Солтіс» ПП з контрагентами ВКФ ПП «Майтрея», ТОВ «Триллиум», ТОВ «Екопромтехбуд», ТОВ «Техагробуд», а саме завищення податкового кредиту за квітень 2010 року всього на 1530217,00 гривень.

Перевіряюча дійшла висновку, що ВКФ «Солтіс» ПП безпідставно сформовано кредит за рахунок сум ПДВ, які не можуть розглядатись в якості належного підтвердження податкового кредиту, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значимих, чим порушено вимоги п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення задекларованих ВКФ «Солтіс» ПП показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання з податком на додану вартість на митній території України, послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності для здійснення операцій, які підлягають оподаткування за ставкою 20%», рядку 17 Декларацій «Усього податкового кредиту» в сумі 1530217,00 гривень.

Зокрема вищезазначений висновок ґрунтується, у тому числі, на факті стану платників податків ВКФ ПП «Майтрея», ТОВ «Триллиум» - банкрут. Так, за даними перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси зазначених контрагентів-постачальників (акт від 22.06.2010 року № 79/23-214/31913367, акт від 22.06.2010 року № 80/23-214/36110319) встановлено порушення п.3 ст.5 та п.1 ст.7 ГК України, відповідно до яких відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами, оскільки цими підприємствами не надано підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобовязань.

Відповідно до ст.3 ГК України господарська діяльність це діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результаті та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництва підприємцями.

Згідно Національного класифікатора України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року № 375 (з наступними змінами і доповненнями), економічна діяльність це процес виробництва продукції (товарів, послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництва, процесом виробництва та випуску продукції.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин, вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним.

У відповідності до п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» поставка товарі це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання. Не належать до поставки операції передачі товарів в межах цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Також Постановою Верховного суду України від 21.10.2008 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротрейд» до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення визначено, що дії з перерахування постачальнику коштів за товар без фактичного отримання останнього та переходу права власності на нього не підпадають під поняття «продаж товарів», яке визначено п.1.31 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що ВКФ «Солтіс» ПП протягом квітня 2010 року перераховувались на рахунки контрагентів: ВКФ ПП «Майтрея», ТОВ «Триллум», ТОВ «Екопромтехбуд», ТОВ «Техагробуд» грошові кошти, у тому числі ПДВ в сумі 1530217,00 гривень на підставі нікчемних угод без мети реального настання правових наслідків, але з метою ухилення від оподаткування. Провадження ВКФ «Солтіс» ПП своєї діяльності призвело до штучного завищення валових витрат та податкового кредиту, внаслідок чого підприємством занижувався обєкт оподаткування податком на прибуток підприємства та завищувався податковий кредит з податку на додану вартість.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Суд погоджується з висновками за актом перевірки та доходить аналогічного висновку, що дії ВКФ «Солтіс» ПП призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України. Очевидним також вбачається факт, що ВКФ «Солтис» ПП укладені угоди з контрагентами, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків для зазначених контрагентів. В судовому засіданні представником позивача не наданого жодного переконливого доказу, який би спростував такий висновок.

Суд враховує, що згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Однак в даному конкретному випадку, з урахуванням доводів представника відповідача, предметом доказування у справі, у тому числі, є реальність правочинів за укладеними угодами.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд приймає до уваги неможливість фактичного здійснення ВКФ «Майтрея» ПП, ТОВ «Триллиум», ТОВ «Екоротехбуд», ТОВ «Техагробуд» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у звязку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.

Вирішуючи спір, суд також зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б спростували висновки за актом перевірки про нікчемність укладених угод ВКФ «Солтіс» ПП з вказаними вище контрагентами.

Згідно з п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати», затвердженого наказом Мінфіна від 31.03.1999 року № 87, доходи - це збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобовязань, які призводять до зростання власного капіталу (крім зростання капіталу за рахунок внесків власників) за звітний період.

Договірні відносини позивача з контрагентами не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект від результатів підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності вказаних підприємств є виключно чи переважно формування податкових зобовязань та податкового кредиту на адресу контрагентів.

Суд також враховує, що засновником/співзасновником або директором всіх перелічених контрагентів являється ОСОБА_2, яка також є керівником та головним бухгалтером ВКФ «Солтіс» ПП, при цьому основна частина господарських операцій ВКФ «Солтіс» ПП проводиться між вказаними підприємствами, а також іншими СГД шляхом проведення безтоварних операцій між зазначеними підприємствами, з метою надання можливості третім особам по мінімізації податкових зобов'язань по ПДВ перед Державним бюджетом України.

Несплата ВКФ «Солтіс» ПП податків у встановленому законодавства України порядку руйнує систему оподаткування, що створена в інтересах держави та формування дохідної частини Державного бюджету України, що суперечить моральним засадам суспільства. Наявним вбачається намір ВКФ «Солтіс» ПП одержати економічний ефект за рахунок формування податкового кредиту по договорам, які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, з ціллю заниження обєкту оподаткування, несплати податків. Такі дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України, оскільки не сплачені підприємством ПДВ внаслідок порушення встановленого порядку формування податкового кредиту з ПДВ є дохідною частиною бюджету та власністю держави.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано. Укладені підприємством правочини з контрагентами суперечать моральним засадам суспільства та відповідно до ст.228 ЦК України порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже, є нікчемними. В судовому засіданні представник відповідача довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, необґрунтованість позовних вимог позивача. При цьому звернення позивача з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів суд оцінює як зловживання своїм правом на судовий захист та обраний позивачем спосіб ухилення від відповідальності за встановлені порушення.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Виробничо-комерційної фірми «Солтіс» приватне підприємство до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено « 26» листопада 2010 року.

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3

У позові відмовити повністю

26 листопада 2010 року.