Справа № 136/1108/15-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/1108/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

15 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 01.05.2010р. отримує пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу".

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, з урахуванням довідки №12/06-38/04 від 27.05.2015р. про складові заробітної плати (а.с.7).

Однак, відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивачу згідно поданої ним заяви.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу повинна бути перерахована, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Водночас, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги позивача щодо подальшого нарахування пенсії позивача з урахуванням всіх складових заробітної плати на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів частково погоджується за такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII (далі Закон №3723-XII), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З наданої позивачем довідки №12/06-38/04 від 27.05.2015р. вбачається, що на всі виплати включені в довідку нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов'язку включити в перерахунок пенсії позивача заробітну плату, з врахуванням всіх видів оплати праці які позивач отримувала перед виходом на пенсію і на які нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року у справі № 21-3а14.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою вимогу позивача щодо проведення виплати донарахованих сум. Колегія суддів вважає, що для належного захисту та відновлення порушених прав позивача необхідно вказану вимогу задовольнити та зобов'язати відповідача виплатити на користь позивача різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області щодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії із врахуванням інших виплат, а саме: сум індексації грошових доходів та матеріальних допомог.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" з розрахунку 70% від середнього заробітку, включивши до складу заробітної плати, з якої проводяться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань, а також індексацію заробітної плати, з 18.05.2015р. та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С.

Сушко О.О.