Справа № 808/7014/14(ДО/808/513/14)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2015 рокусправа № 808/7014/14(ДО/808/513/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В.,суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Полівчука Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року у справі № 804/7014/15 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу головного управління міністерства внутрішніх справ в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державна казначейська служба України, про визнання незаконними та скасування наказів про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.10.2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу головного управління міністерства внутрішніх справ в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державна казначейська служба України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 1535 о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення його з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 333 о/с від 05.09.2014 року в частині встановлення йому вислуги років на службі в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні 10 років 04 місяців 17 днів;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 805 від 29.07.2014 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу);

- поновити його на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Билбасівського відділення міліції Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) з 12.08.2014 року;

-стягнути зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 року до дня прийняття судом рішення по даному позову, виходячи з розміру обчислення середньої заробітної плати за червень - липень 2014 року;

- стягнути з МВС України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000, 00 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ МВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України за № 1535о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ України згідно із пунктом 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Поновлено капітана міліції ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого міліції СКР Билбасівського ПВМ Слов'янського MB Головного управління МВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янська та Слов'янського району) з 13.08.2014 року.

Стягнено зі Слов'янського міського відділу головного управління МВС в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.08.2014 року по день винесення постанови у справі, на користь ОСОБА_2 в сумі 29873 грн. 25 коп..

Звернено постанову суду до негайного виконання щодо стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у сумі 3573,07 грн., а також щодо поновлення на посаді.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України, не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Головного управління МВС України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу головного управління міністерства внутрішніх справ в Донецькій області (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) та третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19.02.2007 року (а.с. 11 т.1).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області № 415 о/с від 02.11.2012 року капітана міліції позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Билбасівського відділення міліції Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району).

Наказом Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області №26о/с від 20 травня 2014 року ОСОБА_2 в період часу з 21.05.2014 до 01.07.2014 виконував обов'язки начальника Билбасівського відділення міліції Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району).

Наказом МВС України за №745 від 29.07.2014 року за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, призначено проведення службового розслідування (а.с.193 т.1).

За наслідками проведення службового розслідування комісією 29.07.2014 року складено висновок службового розслідування ( а.с. 43 - 58 т.2).

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, зокрема, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ОСОБА_2 звільнити з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.53-зворіт т.2).

Міністерством внутрішніх справ України 29.07.2014 року видано наказ №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС в Донецькій та Луганських областях». Згідно зазначеного наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (п. 24 наказу - а.с. 209-218 т.1).

Згідно витягу з наказу від 12.08.2014 року № 1535о/с МВС України відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с. 199 т.1).

05.09.2014 року Головним управлінням МВС України в Донецькій області видано наказ № 333о/с, яким майору міліції ОСОБА_2 встановлено на 12.08.2014 року вислугу років в календарному обчисленні - 10 років 04 місяців 17 днів (а.с.21 т.1).

Вважаючи протиправними накази Міністерства внутрішніх справ України №805 від 29.07.2014 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України та №1535о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, а також наказ Головного управління МВС України в Донецькій області № 333о/с від 05.09.2014 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З тексту наказу МВС України №805 від 29.07.2014 року вбачається, що притягненн ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ обґрунтоване скоєнням останнім вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, статті 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконання службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших обьєднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Виходячи з тексту присяги працівника внутрішніх справ України кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури. При цьому, обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник МВС України в обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів послався на висновок службового розслідування від 29.07.2014 року, затверджений Міністром внутрішніх справ України 29.07.2014 року та пояснив, що в період з 12.04.2014 року по 15.05.2014 року ОСОБА_2 був відсутній на службі без поважних причин, службові обов'язки не виконував.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Зазначеним висновком службового розслідування встановлено, що «виявлені непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», що виразилося у невиході окремих працівників Слов'янського МВ (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами.

Опитана в ході проведення службового розслідування в.о. начальника сектору кадрового забезпечення Слов'янського МВ майор міліції Марченко Олена Олексіївна, надала копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин, в тому числі, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Билбасівського відділення міліції Слов`янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м.Слов'янськ та Слов'янського району) капітана міліції ОСОБА_2.

Членам комісії опитати вказаних працівників із зазначених питань у ході проведення службового розслідування не вдалося через їх відсутність за місцем проходження служби, та відсутність з ними будь-якого зв'язку, що підтверджується відповідними актами.

З матеріалів справи вбачається, що комісію з проведення службового розслідування було створено МВС України на підставі наказу № 745 від 29.07.2014 року. В цей же день був складений висновок службового розслідування стосовно 49 осіб та виданий оскаржуваний наказ МВС України № 805.

Колегія суддів звертає увагу, що у висновку службового розслідування відсутні дані про участь позивача в будь-якій політичній партії або виконання позивачем службових обов'язків під впливом політичних партій та інших об'єднань громадян. Крім того, у висновку службового розслідування не зазначено, в який саме період ОСОБА_2 був відсутній на службі, в тому числі без поважних причин.

Відповідачем а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції докази щодо підтвердження вказаних вище обставин не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Проте, в матеріалах справи наявні документи, щодо яких колегія суддів вважає необхідним звернути увагу.

Відповідно до книги єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Білбасівського відділення міліції (початий 05.05.2014 року та закінчений 05.06.2014 року) ОСОБА_2 отримує матеріали «заяв і повідомлень» у вказаний період, а саме: 12.05.2014 року, 15.05.2014 року, 16.05.2014 року, 22.05.2014 року, 23.05.2014 року, 25.05.2014 року, про що свідчить його підпис ( а.с. 90-104 т. 2).

Треба зазначити, що Билбасівське відділення міліції Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області не знаходилось на окупованій формуваннями ДНР території у вказаний період.

Далі, відповідно рішення № 269 по комплексному використанню сил та засобів при охороні громадського порядку (початий 14.04.2014 року) ОСОБА_2 28.05.2014 року заступав на чергування відповідальним від керівництва (а.с.105-107 т.2).

Більш того, відповідно до витягу з наказу ГУ МВС України в Донецькій області №326 о/с від 29.08.2014 року, який надійшов в Слов'янського міськвідділу 03.09.2014 року капітану міліції ОСОБА_2 старшому оперуповноваженому карного розшуку Билбасівського відділення міліції Слов'янського міського відділу присвоєно чергове начальницького складу - майор міліції ( а.с. 12 т.2).

Крім того, в матеріалах справи наявні копії контрольних листів, копії табелів виходу на роботу (стройові записки) співробітників Билбасівського відділення міліції Слов'янського міського відділу, які складалися керівником Билбасівського відділення міліції для особистого контролю за працівниками міліції.

Таким чином, вказані вище матеріали справи у своїй совокупності спростовують викладену у висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим.

За наведених обставин, колегія суддів погодує висновок суду першої інстанції, що оскаржувані накази МВС України в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У зв'язку з вказаним, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку що на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Обов'язок поновлення позивача на посаді лежить на особі, яку наділено повноваженням призначати на таку посаду працівника органів внутрішніх справ. Відповідно до переліку № 4 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 378 від 30.06.2011 року «Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ» (зі змінами та доповненнями) поновлення позивача на посаді відноситься до компетенції начальника ГУМВC України в Донецькій області.

Порядок обрахування та розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначений в постанові суду першої інстанції, сторонами не оскаржується.

Постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління МВС України в Донецькій області №333 о/с від 05.09.2014 року, а також вимог про стягнення з МВС України на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000, 00 грн. Позивачем не оскаржується, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Міністерством внутрішніх справ України не доведено правомірність прийняття наказів № 805 від 29.07.2014 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та № 1535о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ України згідно із пунктом 66 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ Україн на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року у справі № 804/7014/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду 24 квітня 2015 року у справі № 804/7014/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 18 вересня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак