Справа № 806/1083/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" вересня 2015 р. Справа № 806/1083/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" червня 2015 р. у справі за позовом Прокуратура Брусилівського району Житомирської області до Головного управління Держземагенства у Житомирській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015р. Прокурор Брусилівського району Житомирської області звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами: Покришівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області орієнтовною загальною площею 138,5983 га вартість 265277,14 грн. від 13 січня 2014 року НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, та Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області орієнтованою загальною площею 443 га вартістю 893531 грн. від 07 квітня 2014 року №№238-сг, 239-сг, 240-сг, 241-сг, 242-сг, 243-сг. Обґрунтовуючи позов зазначено, що прокуратурою Брусилівського району встановлено, що зазначені накази є незаконними та підлягають скасуванню, як прийняті з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання ОСОБА_3 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Покришівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області орієнтовною загальною площею 138,5983 га від 13 січня 2014 року НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області орієнтованою загальною площею 443 га від 07 квітня 2014 року №№ 38-сг, 239-сг, 240-сг, 241-сг, 242-сг, 243-сг.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 подав скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. На думку скаржника, земельні ділянки, щодо яких було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою Головним управлінням Дерземагенства у Житомирській області, становлять єдиний масив. Крім того, скаржник зазначає, що у відповідності до абз.2 ст.7 ЗУ "Про фермерське господарство", наказу від 28.02.20132р. №72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" , Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації головним управлінням Дерземагенств в областях, містах Києві та Севастополі, повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб, у клопотанні (заяві) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо перелічених вище земельних ділянок до Головного управління Дерземагенства у Житомирській області не потрібно вказувати обґрунтувань можливості їх обробітку, наявність сільськогосподарської техніки та інших необхідних засобів для обробітку земель великих площ, всі необхідні відомості та документи були надані.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перервіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Представником ОСОБА_3 було подано до відповідача дев'ять клопотань (заяв) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, поданих 11.12.2013 та 03.03.2014 на ім'я начальника Головного управління Держземагентства у Житомирській області.

В своїх заявах представник третьої особи просив надати ОСОБА_3 дозволи на розроблення документації із землеустрою для отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення з земель запасу в оренду строком на 10 років для ведення фермерського господарства орієнтованими площами - 59,1192 га, 32,0666 га, 47,4125 га - на території Покришівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, а також орієнтованими площами - 70,0700 га, 96,2600 га, 23,0900 га, 60,9100 га, 21,1900 га 171,4800 га - на території Озерської сільської ради Брусилівського району.

Із копії зазначених клопотань та приєднаних до них матеріалів видно, що до заяв представник за довіреністю ОСОБА_4 додав: викопіювання із зазначенням бажаних місць розташування та розмірами земельних ділянок; копії паспорта на ім'я ОСОБА_3, ідентифікаційного коду і диплому про освіту останнього; копію довіреності представника.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду вищевказаних клопотань (заяв) Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області прийняті накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13 січня 2014 року за НОМЕР_1,НОМЕР_2, НОМЕР_3 та від 07 квітня 2014 року за №№238-сг, 239-сг, 240-сг, 241-сг, 242-сг, 243-сг. Цими наказами відповідачем надано дозвіл гр.ОСОБА_3 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, розташованих на території Брусилівського району, а саме Покришівської сільської ради орієнтованими розмірами: 591192 га - наказ від 13.01.2014 НОМЕР_1; 32,0666 га - НОМЕР_2; 47,4125 га - НОМЕР_3; Озерської сільської ради орієнтованими розмірами: 70,07 га - наказ від 07.04.2014 №238-сг; 96,26 га - №239-сг; 23,09 га - №240-сг; 60,91 га - №241-сг; 21,19 га - №242-сг; 171,48 га - №243-сг.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийняття наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 4 ст.122 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України, передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З метою реалізації ст.122 Земельного кодексу України Держземагентством України видано наказ від 28.02.2013 р. №72 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань перелаз сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» та розроблено Методичні рекомендації щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагенства в областях, містах Києві та Севастополі, повноважень з передачі земельних сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб.

Пунктом 1.2 вказаних методичних рекомендацій визначено, що рішення територіальних органів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування рекомендується приймати у вигляді наказу.

Заяви (клопотання) фізичних чи юридичних осіб подаються на ім'я начальника Головного управління Держземагентства в області у встановленій формі з відповідними додатками: 1. Копією паспорта - стор. 1,2,3,11 (місце реєстрації).

2. Копією ідентифікаційного коду.

3. Копією документів уповноваженої особи та доручення (у разі необхідності).

4. Викопіюванням з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів.

5. Копією правовстановлюючого документа на нерухоме майно, розташованого на земельній ділянці та технічний паспорт (при наявності не: майна).

В заяві на виділення земельної ділянки згідно із абз.2 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

До заяви також додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (вказаний факт підтверджується копією диплому з відзнакою НОМЕР_4, що виданий ОСОБА_3 Українським державним аграрним університетом за спеціальністю агрохімія та ґрунтознавство за рішенням Державної екзаменаційної комісії від 25 березня 1994 р.).

Враховуючи зазначене, у відповідності до абз.2 ст.7 ЗУ "Про фермерське господарство", наказу від 28.02.20132р. №72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб", Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації головним управлінням Дерземагенств в областях, містах Києві та Севастополі, повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб, у клопотанні (заяві) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо перелічених вище земельних ділянок до Головного управління Дерземагенства у Житомирській області не потрібно вказувати обґрунтувань можливості їх обробітку, наявність сільськогосподарської техніки та інших необхідних засобів для обробітку земель великих площ.

Як свідчать матеріали справи, заяви представника за довіреністю третьої особи містять необхідні реквізити, а також до неї додано всі необхідні документи (що підтверджується додатками до заяви) (а.с. 40-49).

Колегія суддів дійшла думки про надуманість висновку суду першої інстанції про порушення ЗУ "Про фермерське господарство" при зверненні третьої особи з заявами до відповідача в частині відсутності обґрунтувань розмірів вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідності отримання таких великих площ земельних ділянок та не зазначив самі перспективи діяльності фермерського господарства, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, оскільки вказаний вище Закон взагалі не містить такої вимоги при вирішення питання про надання (передачу) земельних ділянок.

З приводу дотримання відповідачем Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) в частині надання земельних ділянок єдиними майновими масивами судова колегія вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно із ч.1,2 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства закріплений ст.7 Закону України «Про фермерське господарство».

Відповідно до п.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону (п.2 ст.7 Закону). Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності (п.3 ст.7 Закону).

У відповідності до пунктів 7, 8 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Зміст ч.7 ст.7 Закону, який наведений в цій постанові, дозволяє дійти висновку, що земельна ділянка для ведення фермерського господарства надається єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем на інших видів інженерної інфраструктури.

Суд першої інстанції помилково трактував зміст цього Закону, що відповідач мав надати третій особі земельну ділянку єдиним масивом, оскільки такий висновок суду не ґрунтується на цій нормі Закону.

В заявах представник ОСОБА_3 просить надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо передачі в оренду ділянки сільськогосподарського призначення дев'яти земельних ділянок, кожна із яких розміром 59,1192 га, 32,0666га, 47,4125 га, 70,0700га, 96,2600 га, 23,0900га, 60,9100га, 21,1900га, 171,4800га, відповідно.

Наказами від 13.01.2014р., 07.04.2014р. надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розмір яких та їх місце розташування відповідає вказаним у заявах представника ОСОБА_3

Отже, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_3 просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення розміром 581,5983 га..

Крім того, Закон «Про фермерське господарство» не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок.

Таким чином, помилковим також є висновок суду першої інстанції про недотримання відповідачем ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в частині надання земельних ділянок єдиним майновим масивом.

Помилковим також є висновок суду про незаконність спірних наказів з підстав відсутності доказів створення фермерського господарства, оскільки відповідно до ст.8 ЗУ "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями ч.6 ст.118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята, одинадцята статті 118 ЗК).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Таким чином, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Конституційний Суд України у пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняті держземагенством накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою є ненормативними актами органу державної влади, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких рішень не породжує наслідків для власника (користувача) земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

У зв'язку з цим, Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-405а14 зазначив, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки такі рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію шляхом виконання. Їх скасування не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки у таких осіб виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Крім того, відповідно до рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.07.2014р. визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Брусилівської районної держадміністрації від 21.09.2011 року № 326 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок користування на умовах оренди, загальною площею 496,1428 га для ведення фермерського господарства та передано в оренду ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 496,1428 га для ведення фермерського господарства із земель запасу Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №2 від 13.03.2012 року, укладений між Брусилівською районною держадміністрацією та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 171,4828 га, зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.07.2012 року за №01818. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №4 від 13.03.2012 року, укладений між Брусилівською районною держадміністрацією та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 99,5524 га, зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.07.2012 року за №01819. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №6 від 13.03.2012 року, укладений між Брусилівською районною держадміністрацією та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 60,9064 га, зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.07.2012 року за №01821. Зобов'язано ОСОБА_7 повернути земельні ділянки площею 171,4828 га кадастровий номер НОМЕР_5, площею 99,5524 га кадастровий номер НОМЕР_6, площею 60,9064 га кадастровий номер НОМЕР_7 до земель запасу Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області шляхом підписання акту прийому-передачі (а.с.165-169).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03.11.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року в частині вимог про оскарження розпорядження голови Брусилівської районної держадміністрації від 21.09.2011 року №326 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову в цій частині. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Брусилівської районної держадміністрації від 21.09.2011 року №326 про затвердження проекту землеустрою в частині відведення в користування та передачі на умовах оренди ОСОБА_7 для ведення фермерського господарства земельних ділянок загальною площею 331,9416 га за відповідними кадастровими номерами НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.170-174).

З урахуванням наведеного, необґрунтованими є також висновки суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті наказів діяв без дотримання розумного балансу між інтересами конкретних осіб, з огляду на те, що земельні ділянки, щодо яких було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою, перебували в оренді гр.ОСОБА_7

Колегія суддів дійшла думки, що Головне управління Держземагенства у Житомирській області при прийнятті оскаржених наказів від 13 січня 2014 року та від 07 квітня 2014 року діяв в межах повноважень та відповідно до закону, а тому підстав для визнання цих наказів незаконними та їх скасування немає.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції не відповідають приписами зазначених вище правових норм, а тому судове рішення підлягає скасуванню відповідно до ст.202 КАС України, з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" червня 2015 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити прокуратурі Брусилівського району Житомирської області в задоволенні позову до Головного управління Держземагенства у Житомирській області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Прокуратура Брусилівського району Житомирської області вул.К.Маркса,3,смт.Брусилів,Житомирська область,12600

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держземагенства у Житомирській області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

4-третій особі: ОСОБА_3 - АДРЕСА_1,

5 - прокуратурі Житомирської області,

6 - представнику третьої особи ОСОБА_8, АДРЕСА_2. - ,