Справа № 760/17824/13-а
Суддя: Лозинська М. І.
Дата ухвалення: 2013-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-529/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2013 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лозинська М.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок і виплату грошового утримання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, в якому просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразово різницю між перерахованим та фактично виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням, починаючи з 01 лютого 2013 року по серпень 2013 року включно в сумі 60457,88 грн. та зобов'язати відповідача здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання за довідками Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві без незаконних обмежень.

В своєму позові позивач зазначала, що вона є суддею у відставці і відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" чинного на час призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, визначено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або від сплати податку щомісячне утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з зазначеними нормами позивачу було призначено довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітку працюючого на відповідній посаді судді.

Розмір щомісячного грошового утримання з 01 січня 2013 року позивачеві Управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва з недоплатами майже 50 відсотків щомісячно.

Позивач своєчасно надсилає довідки із ТУ ДСАУ в м. Києві відповідачу про заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді для розрахунку довічного грошового утримання, однак, відповідачем ігноруються такі звернення позивача

Позивач вважає такі дії неправомірними та такими, що порушують її права і законні інтереси, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2013 року по справі відкрито скорочене провадження.

08.10.2013 року від Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва надійшли заперечення на позов, в яких відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованим, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці і відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" за нею зберігається звання судді і такі ж гарантії соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів".

Статтею 43 Закону України "Про статус суддів" передбачено, що кожен суддя за умови, якщо він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку із закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

Суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду за рахунок коштів державного бюджету.

Також, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене як судді, яка вийшла у відставку з Конотопського районного суду Сумської області та обчислене відповідно до Закону України «Про статус суддів».

До вказаного управління позивач ОСОБА_1 зверталася щодо проведення перерахунку та виплату довічного грошового утримання, як судді у відставці.

Листами № 1726/06 від 14.02.2013 року та №6745/09/с-363 від 12.06.2013 року року УПФУ в Солом'янському районі м. Києва відмовило в проведенні перерахунку, в зв'язку з тим, що частиною 4 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції, що діє з 01.01.2013 року) визначено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання. Перерахунок щомісячного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного суду України.

Тобто передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання лише суддям Конституційного суду України.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.ст. 126, 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування суддів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання суддів.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 126 Конституції України передбачено незалежність і недоторканість суддів, які гарантуються Конституцією і Законами України. Таким чином, незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування суддів і професійної діяльності суддів.

Згідно вимог статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення нових змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про статус суддів» незалежність суддів забезпечується зокрема матеріальним та соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону гарантії незалежності суддів, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи зниженні іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Розглядаючи положення ч. 4 ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям Конституційного Суду України, в аспекті можливого застосування положень ч. 3 вказаної статті до правовідносин позивача, суд виходить з того, що у ч. 4 ст. 138 Закону вказано про перерахунок призначеного раніше довічного утримання у разі зміни грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України. Суд виходить із того, що статус і гарантії незалежності усіх суддів однакові, незважаючи на рівень чи юрисдикцію суду. Вказані норми не передбачають відсоткового співвідношення щомісячного довічного грошового утримання від "свого" заробітку, на відміну від пенсії у загальноприйнятому понятті, а передбачають саме виплату від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, суд прийшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно виплачуватися виходячи із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, а прийняття нормативних актів, які б звужували існуючі гарантії незалежності суддів, складовою якої є належне матеріальне забезпечення, є порушенням норм Конституції України, яка гарантує судді ці права.

Таким чином, не здійснюючи перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці у зв'язку із зміною заробітної плати працюючого судді, відповідач вчинив бездіяльність як суб'єкт владних повноважень, а тому позовні вимоги в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 лютого 2013 року по серпень 2013 року включно, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивача повідомлено про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці листами відповідача № 1726/16 від 14.02.2013 року та № 6745/09/с-363 від 12.06.2013 року, то суд вважає, що строк звернення позивача для захисту своїх прав, повинен обчислюватися з моменту отримання позивачем зазначеної відповіді відповідача, з якої позивач вбачає порушення його прав. З урахуванням того, що адміністративний позов надійшов до суду 19.08.2013 року, суд не вважає пропущеним строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

А тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання з лютого по серпень 2013 року включно за довідками Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві за січень 2013 року та за червень 2013 року, як передбачено Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 46, 126 Конституції України, ст.ст. 43, 44 Законом України «Про статус суддів», Законом України "Про судоустрій та статус суддів", ст. ст. 6, 99, 100, 183-2 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок і виплату грошового утримання - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 01 лютого 2013 року по серпень 2013 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, виходячи із заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя.