Справа № 2-а-9766/11
Суддя: Гончарук О. Н.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9766/11
ПОСТАНОВА

іменем України

16 вересня 2011 року м. Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Гончарука О.Н. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі (далі Управління) про зобовязання відповідача провести нарахування і виплату підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

встановив :

У поданій до суду 29 серпня 2011 року позовній заяві позивачка зазначає, що вона проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та є непрацюючим пенсіонером.

У звязку з цим, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі Закону), відповідачем їй повинне виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Останнім їй на порушення вимог зазначеної статті Закону згадана доплата виплачується в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є значно меншою.

Зважаючи на пріоритетність законів над підзаконним нормативними актами при виплаті зазначеної доплати підлягають застосуванню норми передбачені Законом, а не згаданою постановою.

Просить суд постановити рішення, яким визнати зобовязати відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат за період в межах строку звернення до суду до внесення змін в законодовство, що припиняє такі виплати.

Ухвалою суду від 16 вересня 2011 року даний адміністративний позов в частині стягнення підвищення до пенсії за період з 01 березня по 10 червня 2011 року залишено без розгляду.

Відповідачем в десятиденний термін з дня отримання копій позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, який закінчився 15 вересня 2011 року заперечень на позов не подано.

Позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Судом встановлено, що позивачка постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є непрацюючою пенсіонеркою.

Дані обставини стверджено паспортом, пенсійним посвідченням, відмовою відповідача.

Вказаний населений пункт, відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.39 Закону, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення підвищуються у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Вказаний розмір підвищення до пенсії зазнав змін, що відбулись відповідно до п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 01 січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення, а тому вказані статті залишились чинними в первинній редакції.

Відповідач згідно його довідки та відмови виплачував позивачці підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є значно меншим.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачці розміру підвищення до пенсії застосуванню підлягає ст.39 Закону, а не згадана постанова, оскільки остання істотно звужує обсяг раніше встановлених законом прав.

Беручи до уваги Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14 червня 2011 року, що набув чинності 19 червня цього року, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст. 39 Закону застосовуються у порядку та розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, а також норми Постанови КМ України №745 від 06 липня 2011 року, яка прийнята на виконання вимог п.4 Прикінцевих положень згаданого бюджетного Закону, яка набрала чинності 23 липня 2011 року і якою визначені розміри виплати, передбаченої вказаною статтею Закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення по 22 липня 2011 року включно, оскільки 23 липня настали обставини, які змінили вказані ним розміри доплати до пенсії.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що відповідач зобовязаний здійснити перерахунок позивачці підвищення до пенсії і цей перерахунок має бути здійснений відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.39 Закону в розмірі двох мінімальних заробітних плат із врахуванням ст.22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» за період з 11 червня по 22 липня 2011 року.

Дії відповідача щодо невиплати позивачці підвищення до пенсії у вказаному розмірі є протиправними.

Оскільки відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року №80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року) саме на управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах покладено обовязок призначення і виплати пенсії, допомоги на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства, тому суд вважає за необхідне зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії позивачці саме УПФУ в Камінь-Каширському районі.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2 КАС України, ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік», рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14 червня 2011 року, Постановою КМ України №745 від 06 липня 2011 року, суд

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області щодо невиплати ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території гарантованого добровільного відселення, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 11 червня по 22 липня 2011 року, протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням ст.22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» та виплачених сум за період з 11 червня по 22 липня 2011 року включно.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання її копії апеляційних скарг, копії яких одночасно надсилаються особами, які їх подають, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий : О. Н. Гончарук