Справа № 2а/1770/3438/2012
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року 11 год. 40 хв. Справа № 2а/1770/3438/2012 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Таргоній А.В.; прокурора Меленчук І.В.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 15 вересня 2012 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 16 лютого 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі Рівненської області Державної податкової служби від 22.10.2010 №№/0, /0, /0 та /0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Державної податкової служби у Рівненській області задоволено частково: скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, а справу направлено на новий розгляд.

25 червня 2015 року справа надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді від 30.06.2015 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 14.08.2015, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити їх повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що податковим органом безпідставно зазначено про порушення позивачем статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», а саме про перевищення обсягу виручки 500 тис. грн., в зв'язку з чим позивача було переведено на загальну систему оподаткування та донараховано за перевірений період податкові зобов'язання. Наголошує на тому, що при здійсненні підприємницької діяльності, будучи платником єдиного податку, займався заготівлею худоби як повірений на підставі договорів-доручення, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД». Грошова винагорода сплачена ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» за виконання укладених договорів доручення повністю відображена в звітах платника єдиного податку за 2007-2010 роки та не перевищувала гранично допустимого розміру доходу (виручки), встановленого статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності». Також зазначає про безпідставність висновків податкового органу стосовно того, що позивач мав статус податкового агента у взаємовідносинах з фізичними особами-здавачами сільськогосподарської продукції, а тому був зобов'язаний утримувати з останніх податок з доходів та перераховувати його до бюджету. Окрім того, звертає увагу суду, що відповідно до статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» звільнений від обовязку застосовувати реєстратори розрахункових операцій.

До суду прибув представник відповідача, заперечив проти позову та просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

Представник відповідача вказав, що на підставі акта перевірки №610/81/1751/9 прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 22.10.2010 про донарахування податку з доходів фізичних осіб субєкта підприємницької діяльності в сумі 66 532 грн. 10 коп.; №/0 від 22.10.2010 про донарахування податку з доходів фізичних осіб (найманих осіб) в сумі 319905 грн. 99 коп. (в тому числі 106 635 грн. 33 коп. основного платежу та 213270 грн. 66 коп. застосованих штрафних санкцій); №/0 від 22.10.2012 про донарахування податку на додану вартість в сумі 11727 грн. 00 коп. (в тому числі 77095 грн. 00 коп. основного платежу та 40178 грн. 00 коп. застосованих штрафних санкцій); та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 22.10.2010 на суму 2722272 грн. 75 коп. Наголошує, що в 3-4 кварталах 2007 року, 1 кварталі 2008 року позивач здійснював та отримував дохід від іншого виду діяльності, що не передбачений переліком видів діяльності, на які затверджені ставки єдиного податку. Окрім цього зазначає, що перевіркою правильності визначення обсягу виручки позивача, виявлено розбіжності: за 3-4 квартали 2007 року на суму 9726 грн. 96 коп., за 1-4 квартали 2008 року на суму 143545 грн. 55 коп., за 1-4 квартали 2009 року на суму 950121 грн. 67 коп. та за 2 квартал 2010 року на суму 7356 грн. 34 коп. Вказує, що обсяг виручки позивача за 1-2 квартали 2009 року перевищував гранично допустимий обсяг виручки, визначений статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», а також, що у 2 кварталі 2009 року обсяг виручки перевищив 500 тис. грн., тому позивач повинен протягом 3-4 кварталу 2009 року працювати на загальній системі оподаткування. Звертає увагу суду на той факт, що позивачем за 3-4 квартал 2009 року та 2 квартал 2010 року здійснювалися розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів (наданні) послуг на загальну суму 544454 грн. 55 коп. без проведення даних розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, чим порушено статтю 1 пункти 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі». Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судове засідання також прибув прокурор та також заперечив проти адміністративного позову.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 14.08.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 пройшов процедуру державної реєстрації, а відтак набув правового статусу субєкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується Закон України №755-IV); перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області (статті 63, 65 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується ПК України)); та зареєстрований за адресою: 35342, Рівненська область, Рівненський район, село Біла Криниця, вулиця Рівненська, будинок №81 (стаття 45 ПК України, статті 1, 17, 18 Закону України №755-IV).

Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку №741020 від 15.03.2010, №021565 від 25.12.2008 та №058207 від 21.12.2007 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування у 2008, 2009 та 2010 роках, та був платником єдиного податку за видами діяльності: забій, заготівля та реалізація продукції тваринництва, роздрібна торгівля.

Позивачем задекларовано суму одержаного валового доходу (обсяг виручки) за 2007 рік 124000 грн. 00 коп. (1 квартал 2007 року 17158 грн. 00 коп., 2 квартал 2007 року 43458 грн. 00 коп., 3 квартал 2007 року 72908 грн. 00 коп., та 4 квартал 2007 року 51092 грн. 00 коп.); за 2008 рік 213000 грн. 00 коп. (1 квартал 2008 року 60406 грн. 00 коп., 2 квартал 2008 року 51963 грн. 00 коп., 3 квартал 2008 року 48600 грн. 00 коп., та 4 квартал 52031 грн. 00 коп.); за 2009 рік 134100 грн. 00 коп. (1 квартал 2009 року 37000 грн. 00 коп., 2 квартал 2009 року 34400 грн. 00 коп., 3 квартал 2009 року 34600 грн. 00 коп., та 4 квартал 2009 року 28100 грн. 00 коп.) та 2 квартал 2010 року 34000 грн. 00 коп.

Декларування позивачем обсягу виручки підтверджується копіями звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік та 2010 рік, копією декларації про доходи, одержані з 01.01.2010 по 31.03.2010, №2792 від 08.04.2010 та копією книги обліку доходів і витрат, що ведуть громадяни субєкти підприємницької діяльності протягом календарного року №1/104.

На підставі наказу про продовження термінів перевірки №328 від 23.09.2010, фахівцями контролюючого органу проведено перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 за період з 01.07.2007 по 30.06.2010, за результатами якої складено ОСОБА_4 №610/81/1751/9 від 12.10.2012 (далі іменується ОСОБА_4 перевірки).

На підставі ОСОБА_4 перевірки фіскальним органом прийнято податкові повідомлення-рішення: №/0 від 22.10.2010 про донарахування податку з доходів фізичних осіб субєкта підприємницької діяльності в сумі 66532 грн. 10 коп.; №/0 від 22.10.2012 про донарахування податку на додану вартість в сумі 11727 грн. 00 коп., в тому числі: 77095 грн. 00 коп. основного платежу, 40178 грн. 00 коп. застосованих штрафних санкцій; №/0 від 22.10.2010 про донарахування податку з доходів фізичних осіб (найманих осіб) в сумі 319905 грн. 99 коп., в тому числі: 106635 грн. 33 коп. основного платежу, та 213270 грн. 66 коп. застосованих штрафних санкцій; №/0 від 22.10.2010 на суму 2722272 грн. 75 коп.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених контролюючим органом в ОСОБА_4 перевірки №610/81/1751/9 від 12.10.2012, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

ОСОБА_4 перевірки встановлено порушення позивачем пункту 1.15 статті 1, пункту 7.1 статті 7, підпунктів 8.1.1 та 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпунктів 9.12.1, 9.12.2 пункту 19.2 статті 9, пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13, абзацу «б» пункту 1 пункту 4 статті 14 декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, внаслідок чого не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 106635 грн. 33 коп.;

підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, пунктів 9.3, 9.6 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», абзацу «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що призвело до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 77095 грн. 00 коп. та не подання декларацій по податку на додану вартість за липень грудень 2009 року, січень червень 2010 року;

статті 1, пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», внаслідок чого здійснено розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів (послуг) на загальну суму 544454 грн. 55 коп. без проведення їх через зареєстрований опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

Спірні податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у судовому порядку.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2012, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.10.2010 №/0, №/0, №/0 та №/0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 у справі №2а/1770/3438/12 скасовано; справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №/0 суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі іменується Закон України №889-IV), оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 (далі іменується Указ Президента №727/98), запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку субєктів малого підприємництва.

Положеннями статті 1 Указу Президента №727/98 передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їхніх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента №727/98, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

При цьому, єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою субєктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу Президента №727/98, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас, порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу Президента №727/98, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до субєкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Відповідно до статті 5 Указу Президента №727/98, в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Отже, всі кошти, отримані позивачем у перевіреному періоді на розрахункові рахунки та в касу, є виручкою у розумінні Указу Президента №727/98 та повинні враховуватися при визначенні встановленого граничного обсягу виручки для платника єдиного податку, а у разі перевищення такого граничного обсягу у позивача виникає обовязок перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності й зареєструватися платником податку на додану вартість.

Проте, матеріалами справи не підтверджено факти отримання позивачем коштів на розрахункові рахунки та в касу у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений 500 тис. гривень.

До такого висновку відповідач прийшов на підставі інформації Дубенської ОДПІ (лист №18484/17-19 від 04.10.2010), відповідно до якої: плановою документальною перевіркою ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» (акт перевірки №90/23/30362061 від 28.05.2010) за період з 01.01.2009 по 31.12.2009, встановлено, що заготівельник СПД-фізична особа ОСОБА_3М за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 отримав грошові кошти (на закупку ВРХ та винагорода) з каси ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» в розмірі 1084221 грн. 67 коп.

Судом встановлено, що між позивачем (Повіреним) та ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» (Довірителем) укладено договори-доручення №22 від 02.01.2007, 43/1 від 02.01.2008, №30 від 02.01.2009, №50 від 01.04.2010, згідно пунктів 1.1 яких, Довіритель уповноважує Повіреного на здійснення від його імені заготівлі худоби у сільськогосподарських товаровиробників усіх форм власності, включаючи власників підсобних господарств (населення).

Згідно пунктів 2.4 договорів, Довіритель зобовязується видавати готівкою Повіреному узгоджену суму коштів для здійснення ним своїх обовязків; виплачувати повіреному за надані послуги винагороду, вказану в акті виконаних робіт (в т.ч. транспортні послуги) від суми зданої худоби з дотацією.

Згідно пунктів 3.1 договорів, Повірений закупляє худобу у товаровиробників усіх форм власності і передає її Довірителю в межах цього договору доручення, не набуваючи права власності на худобу. Згідно пунктів 4.1 договорів, за виконання доручення Повірений отримує винагороду з каси Довірителя.

Згідно банківських виписок Рівненської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» щодо ПП ОСОБА_3 вбачається, що обороти за період з 01.07.2007 по 26.04.2009 становили 14757 грн. 02 коп. Відповідно до листа Рівненського відділення Львівської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» м. Рівне №10.1.8./0338 від 08.09.2010 у відповідь на запит ДПІ у Рівненському районі №16561/17-238 від 01.09.2010, операції по рахунку 0191 ПП ОСОБА_3 за період з 24.04.2009 по 30.06.2010 не проводились.

Направляючи адміністративну справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України вказав, що з огляду на наведені умови договорів, для встановлення дотримання позивачем вимог статті 1 Указу Президента №727/98 обовязковому дослідженню підлягали документи, оформлені позивачем та його контрагентом у звязку з виконанням відповідних договорів. Тільки за умови підтвердження позивачем придбання товарів на виконання умов договорів доручення без переходу права власності на такі товари позивачу та передачу товарів довірителю, відповідні суми грошових коштів, отримані повіреним не підпадають під визначення виручки, наведене в статті 1 Указу Президента №727/98. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 17 вересня 2013 року у справі №21-242а13. Водночас, судам при розвязанні відповідного спору варто враховувати принцип офіційного зясування обставин справи, передбачений частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до вказаної норми, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає. Задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин здійснення спірної господарської операції суди повинні витребувати у податкового органу або платника податків ті докази, які не надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи податкового органу щодо наявності порушень з боку платника податків. Відповідні дії можуть бути вчинені судом на підставі пункту 1 частини другої статті 110, статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі ненадходження витребуваних додаткових доказів у строк, установлений судом, спір може бути розвязано на підставі наявних у справі доказів.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України, судом винесено ухвалу про витребування доказів від 16.07.2015, якою витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» (місцезнаходження: 35600, Рівненська область, місто Дубно, вулиця Клима Савури, будинок №6) документи та матеріали, що стосуються виконання Договорів-доручень на заготівлю ВРХ, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, за період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2010 року, а саме: Договори-доручення на заготівлю ВРХ; звіти про виконання доручень за даними правочинами; акти виконаних робіт; приймальні квитанції форми ПК-1 та ПК-2; копії довідок сільських рад про наявність ВРХ; видаткові касові ордери про виплату готівки з каси підприємства ОСОБА_3

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» на виконання вимог ухвали, надано лист від 24.07.2015 (а.с. 23 том 2), де контрагент позивача зазначив, що у зв'язку з закінченням терміну зберігання, та проведенням перевірки органами ДПІ первинні бухгалтерські документи за 2007-2009 роки знищено шляхом спалення. Дана обставина підтверджується: ОСОБА_4 від 02.02.2012 №1 погодженим Протоколом засідання ЕПК архівного відділу Дубенської райдержадміністрації від 23.02.2012 №2 (2007 рік п.п. 4, 10, 11, 14, 20); ОСОБА_4 від 02.02.2012 №2 погодженим Протоколом засідання ЕПК архівного відділу Дубенської райдержадміністрації від 23.02.2012 №2 (2008 рік п.п. 4, 10, 11, 14, 20); ОСОБА_4 від 29.03.2013 №2 схваленим Протоколом засідання архівного відділу Дубенської міської ради від 30.04.2013 № 23 (2009 рік п.п. 4, 10, 11, 15, 16, 21).

ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» повідомило, що з підприємцем ОСОБА_5 протягом 2007-2010 років були чинними договори-доручення на заготівлю худоби, у відповідності до яких проводилось документальне оформлення факту надходження худоби на підприємство. ФОП ОСОБА_3, як повірений, отримував винагороду за надання посередницьких послуг, згідно укладеного договору-доручення.

На підтвердження здійснення операцій по заготівлі ВРХ (великої рогатої худоби) на виконання договорів-доручення за 2007-2009 року контрагентом надано акти звірки нарахування та виплати ФОП ОСОБА_3.М. винагороди: з 01.07.2007 по 31.03.2008 сальдо на початок 14766 грн. 14 коп. нараховано 90822 грн. 52 коп., виплачено 71540 грн. 16 коп. сальдо на кінець (заборгованість) 34048 грн. 50 коп.; з 31.03.2008 по 30.06.2010, згідно якого станом на 30.06.2010 заборгованість ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» перед ФОП ОСОБА_3 відсутня виплачена в сумі 210546 грн. 57 коп. (вхідне сальдо 34048 грн. 50 коп.).

На підтвердження здійснення операцій за 2010 рік (з 01.01.2010 по 31.06.2010) контрагентом надано: Копію договору-доручення від 01.04.2010 №50; Копію акту здачі-прийняття робіт на виконання договору-доручення №50 від 01.04.2010 за період з 01.04.2010 по 30.04.2010, згідно якого виплачено винагороду в сумі 13512 грн. 40 коп.; Копію акту здачі-прийняття робіт на виконання договору-доручення №50 від 01.04.2010 за період з 01.05.2010 по 31.05.2010, згідно якого виплачено винагороду в сумі 3492 грн. 27 коп.; Копію акту здачі-прийняття робіт на виконання договору-доручення №50 від 01.04.2010 за період з 01.06.2010 по 30.06.2010, згідно якого виплачено винагороду в сумі 7368 грн. 99 коп.; ОСОБА_4 звірки взаєморозрахунків з ФОП ОСОБА_3.М за період з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_3.М. за виконання умов договору-доручення нараховано 26643 грн. 66 коп.; Копії приймальних квитанцій на 60 аркушах за період з 01.01.2010 по 30.06.2010, з яких вбачається, що вони підписані керівником TOB «Компанія «Зевс ЛТД» та головним бухгалтером та здавачем ВРХ; Копії касових ордерів на виплату комісійної винагороди на 16 аркушах за період з 01.01.2010 по 30.06.2010;

TOB «Компанія «Зевс ЛТД» в листі також зазначила, що Дубенська ОДПІ проводила документальну перевірку ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» , яка охоплювала період з 01.01.2007 року по 31.12 .2015, в тому числі неодноразово перевірявся і факт проведення господарських операцій по укладеним договорам-дорученням, жодних зауважень з приводу порушення вимог чинного податкового законодавства по таких взаєморозрахунках виявлено не було.

Також TOB «Компанія «Зевс ЛТД» просило врахувати, що приймальні квитанції форми 1 ПК -1 та ПК-2, касові документи та довідки про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку №3-ДФ, є документами, що створюються в процесі господарської діяльності ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» і ніякого відношення до визначення суми доходу Повіреного позивача по справі, не мають. Враховуючи правову природу договорів-доручення, які є різновидом договорів про надання послуг, на виконання умов договорів-доручення ФОП ОСОБА_3 від імені і за рахунок довірителя ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» здійснював заготівлю худоби (пункт 1.1. договору) не набуваючи права власності на неї (пункт 3.1 договору.) За надані послуги Повіреним отримана винагорода, що є його доходом. В зв'язку з тим , що ФОП ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу з здавачами худоби не укладав (не був стороною договору) він згідно вимог чинного законодавства з питань оподаткування не є податковим агентом.

Як вбачається з ОСОБА_4 перевірки від 12.10.2010 №610/81/1751/9, в основу висновків відповідача про перевищення позивачем граничного обсягу виручки покладено інформацію Дубенської ОДПІ (лист №18484/17-19 від 04.10.2010), відповідно до якої: плановою документальною перевіркою ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» (акт перевірки №90/23/30362061 від 28.05.2010 року) за період з 01.01.2009 по 31.12.2009, встановлено, що заготівельник СПД-фізична особа ОСОБА_3М за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 отримав грошові кошти (на закупку ВРХ та винагорода) з каси ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» в розмірі 1084 221 грн. 67 коп.

Суд зазначає, що обставин щодо отримання позивачем виручки у вказаній вище сумі у ході судового розгляду не встановлено, а тому вказана інформація Дубенської ОДПІ не підтверджує правомірності висновків податкового органу про перевищення позивачем граничного обсягу виручки.

Пунктом 7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, затвердженого наказом ДПА України 24.12.2010 №1003 (далі іменується Порядок №1003), на податковий орган покладено обовязок викладати в акті документальної перевірки факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

ОСОБА_2 та зміст акта перевірки, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, свідчать про порушення посадовими особами вимог Порядку №1003, оскільки в акті, як встановлений перевіркою факт, викладені обставини, що не підтверджені документально, зокрема, щодо обсягу отриманої позивачем виручки у перевіреному періоді.

Здійснення позивачем розрахунків через касу відповідачем не доведено. Таким чином, фактів перевищення позивачем граничного обсягу виручки у перевіреному періоді судом не встановлено, а відтак обовязок перейти на загальну систему оподаткування у позивача був відсутній.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.10.2010 про донарахування податку з доходів фізичних осіб субєкта підприємницької діяльності в сумі 66532 грн. 10 коп. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.10.2012, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Указу Президента №727/98, платник єдиного податку не є платником таких видів податків і зборів (обовязкових платежів) як податок на додану вартість.

Обовязок реєстрації платником податку на додану вартість у фізичної особи-підприємця виникає на підставі статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР.

Судом встановлено, що позивач не зареєстрований як платник податку на додану вартість. Позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність, дотримувався вимог Указу №727/98, і застосування ним спрощеної системи оподаткування обліку та звітності було правомірним.

Отже, сума виручки, яку отримував позивач у перевіреному періоді, була оподаткована шляхом сплати ним єдиного податку, та не враховується при визначенні загального обсягу операцій від поставки товарів, робіт та послуг, що визначає обовязок субєкта підприємницької діяльності зареєструватися платником податку на додану вартість.

Оскільки позивач не був зареєстрованим платником податку на додану вартість, не мав обов'язку подавати декларації з ПДВ та не мав обов'язкових підстав для переходу на загальну систему оподаткування, донарахування грошових зобовязань з податку на додану вартість та застосування відповідачем штрафних санкцій за порушення позивачем підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III, є неправомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 22.10.2012 №/0 про донарахування позивачу податку на додану вартість в сумі 11727 грн. 00 коп. (в тому числі: 77095 грн. 00 коп. основного платежу та 40178 грн. 00 коп. штрафних санкцій), підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 1.15 статті 1 Закону України №889-IV, податковий агент юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України №889-IV, податкові агенти зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Згідно з вимогами абзацу «а» підпункту 20.3.1, підпункту 20.3.2 пункту 20.3 статті 20 Закону України №889-IV, особою, відповідальною за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу з цього податку, є податковий агент. У разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Проте, враховуючи правову природу договорів-доручення, фактично доходи особам, що реалізовували ВРХ, виплачувала ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД», яка і є податковим агентом, та саме на ній лежить обовязок утримання та перерахування до бюджету податку з виплачених фізичним особам доходів.

Отже, податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.10.2010 про донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб (найманих осіб) в сумі 319905 грн. 99 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо рішення про застосування фінансових санкцій №/0 від 22.10.2010, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі іменується Закон України №265/95-ВР), суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Статтею 6 Указу Президента №727/98 передбачено, що субєкти підприємницької діяльності-фізичні особи платники єдиного податку мають право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України №265/95-ВР, при продажу товарів (наданні послуг) субєктами підприємницької діяльності-фізичними особами, оподаткування субєктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі субєкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів та витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Таким чином, на підставі вказаних норм, обов'язок у застосуванні реєстраторів розрахункових операцій у позивача був відсутній.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 жовтня 2010 року №№/0, /0, /0 та Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22 жовтня 2010 року №/0.

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 03 (три) грн. 40 (сорок) коп.,

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська