Справа № К/9991/90555/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/9991/90555/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий Стародуб О.П.,
судді Кочан В.М., Рецебуринський Ю.Й.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2011р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 135297,40 грн.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2011р. позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і в розмірах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України та Міністерства оборони України стосовно зміни бюджету Військового апеляційного суду Військово-Морських Сил у зв`язку з необхідністю додаткового фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Зобов`язано Міністерство фінансів України і Міністерство оборони України здійснити додаткове фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненнні з військової служби. Стягнуто з Міністерства оборони України через Державне казначейство України на користь позивача неотриманої одноразової грошової допомоги в розмірі 135297,40 грн.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позов.
Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, Апеляційного суду Військово-Морських Сил, військової судової колегії Верховного Суду України, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Абзацом 4 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Судами встановлено, що з 03.09.2009р. позивач працював суддею Військового апеляційного суду Військово-Морських Сил.
Наказом Міністра оборони України від 11.10.2010р. №1084 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту «г» частини 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із проведенням організаційних заходів).
Наказом голови Військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 18.10.2010р. №148 позивача виключено із списків військовослужбовців військового апеляційного суду Військово-Морських Сил, знято зі всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Севастопольського ОМВК.
Крім того, наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 28 років календарної військової служби, відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вказана допомога позивачу виплачена не була.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач має право на виплату грошової допомоги при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України в частині незабезпечення та нездійснення додаткового фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Здійснення даної виплати повинно проводити Міністерство оборони України.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції безпідставно залишено без задоволення позовні вимоги в частині, що стосується Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України та Державного казначейства України.
З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а тому суди обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позовних вимог.
Також безпідставним є посилання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на те, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби не належить до компетенції Міністерства оборони України, оскільки абзацом 4 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2011р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р. у даній справі без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

Ю.Й. Рецебуринський