Справа № 380/189/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р. м. Київ К/800/24241/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у виплаті їй щорічної допомоги на оздоровлення у встановленому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а також стягнення на її користь вказаної допомоги.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивачка звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просила рішення судів скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області та має право на щорічну допомогу на оздоровлення, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та є інвалідом 2 групи захворювання, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою.

Проте, звернувшись до відповідача із заявою від 12.01.2015р. про виплату такої допомоги, отримала відмову, оформлену листом №8/97 від 20.01.2015р., обґрунтовану відсутністю її звернення в 2014 році до Управління праці та соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації Київської області з письмовою заявою щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Порядку виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.01.2000р. №1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2000р. за №48/4269.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій, не заперечуючи, як такого, права позивачки на виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII (далі - Закон №796-XII), виходили, однак, з того, що внаслідок неподання нею відповідачу до 25.12.2014р. заяви про призначення допомоги на оздоровлення визначеної законодавством єдиної форми, її право щодо нарахування та виплати такої допомоги за 2014 рік відповідачем не порушено, в зв'язку з чим відсутній предмет спору.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає такі висновки судів передчасними.

Так, зі змісту наявних у справі документів та, зокрема, вказаного листа відповідача вбачається, що допомога на оздоровлення за 2014 рік була виплачена позивачці, проте, в неналежному, на її думку, розмірі, однак, судами залишено поза увагою та, як наслідок, не досліджено питання, коли саме така допомога була їй виплачена й у якому саме розмірі, враховуючи, що Законом України від 16.01.2014р. №719-VII "Про державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон №719-VII) не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування статті 48 Закону №796-ХІІ й лише з прийняттям Закону України від 31.07.2014р. №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" внесено зміни до Прикінцевих положень Закону №719-VII й, зокрема, Прикінцеві положення вказаного Закону доповнено статтею 6-7, відповідно до якої норми і положення статі 48 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Крім того, вказуючи на необхідність відповідно до п.3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. №936 (далі - Порядок), подання громадянами для отримання компенсацій, допомог певних видів та надання пільг єдиної заяви відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2002р. №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", суди попередніх інстанції не врахували, що за змістом самого п.3 вказаного Порядку подання такої заяви передбачено саме при призначенні особі допомоги (компенсації, пільги), натомість в позовній заяві ОСОБА_4 вказувалось, що допомога на оздоровлення виплачувалась їй і раніше, зокрема, в 2011, 2012, 2013 роках.

До того ж, судами не було надано правової оцінки тій обставині, що зазначений відповідачем в листі №8/97 від 20.01.2015р. як підстава для призначення особі допомоги на оздоровлення Порядок виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.01.2000р. №1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.01.2000р. за №48/4269, втратив чинність згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 12.12.2006р. №473, а отже його положення до спірних у даній справі правовідносини щодо виплати допомоги за оздоровлення за 2014 рік застосовуватись не могли.

Водночас, посилання відповідача у запереченнях на позовну заяву та, в подальшому, судів попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях на необхідність подання заяви про призначення допомоги до 25 грудня поточного року законодавчо обґрунтовані не були.

Відповідно до вимог статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З викладеного вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам наведеної статті; касаційний же суд, в силу положень ст.220 КАС України, позбавлений можливості самостійно встановлювати відповідні обставини та досліджувати докази.

Зазначене є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.227 КАС України, згідно з якою підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.