Справа № 2а-2212/10/0370
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 рокуСправа № 2а-2212/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Шергіній Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Підприємця ОСОБА_1 до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 9 червня 2010 року за №/0 в частині нарахування 19 599 грн. основного платежу та штрафних санкцій.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 9 червня 2010 року Ковельською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено податок з доходів найманих працівників в сумі 24 999 грн. Вказане повідомлення-рішення прийнято на підставі акту про результати документальної перевірки №165/17- від 1 червня 2010 року. Перевірка проводилась за період з 1 червня 2007 року по 1 березня 2010 року якою встановлено, що позивачем використовувалась наймана праця та виплачувався дохід фізичним особам, із якого не утримано і не перераховано податку з доходів фізичних осіб. Вважає, що дане податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням чинного законодавства, оскільки товар придбавався у юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, на виконання умов договорів, що підтверджують останніми та накладними за даний період. Просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Ковельської МДПІ від 9 червня 2010 року №/0 в частині нарахування 19 599,00 грн. основного платежу та штрафних санкцій.

В судовому засіданні позивач та його представник в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві та просили задовольнити.

Відповідач в заперечені на позовну заяву від 20 вересня 2010 року та представник в судовому засіданні предявлені позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що позивачем не був утриманий та перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб із сум доходів, виплачених громадянам за куплений у них товар, а саме продукти харчування для подальшої її реалізації в магазині на суму 43 556 грн. Також, позивачем не надано документи, які б надавали право не утримувати податок з доходів фізичних осіб.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення позивача, представників сторін та свідка ОСОБА_4, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

З 5 травня 2010 року по 27 травня 2010 року Ковельської міжрайонною державною податковою інспекцією була проведена виїзна планова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства підприємцем ОСОБА_1 за період з 1 червня 2007 року по 31 березня 2010 року, за результатами якої складено акт від 1 червня 2010 року за №165/17-.

Перевіркою встановлено порушення пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, пп. 8.1.1. п.8.1. ст. 8 та пп. «а» п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» податковим агентом СГД ОСОБА_1 не утримано і не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб із суми загального місячного оподаткованого доходу платників податку у джерела виплати доходи. Всього не утримано і не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб у сумі 8 333 грн.

За наслідками перевірки Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією сформовано податкове повідомлення-рішення від 9 червня 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання підприємцю ОСОБА_1 за платежем податок з доходів найманих працівників по актах перевірок в сумі 24 999 грн., в тому числі 8 333 грн. за основним платежем та 16 666 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач частково погодився із висновками перевірки та платіжним дорученням №54 від 21 червня 2010 року сплатив суму донарахованого податку з доходів фізичних осіб та штрафних санкцій в розмірі 5 400 грн.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії ВОО №980607 від 8 червня 2007 року.

Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку серії С №387597 від 15 грудня 2008 року позивач являється платником єдиного податку на заняття підприємницькою діяльністю.

Судом встановлено, що підприємець ОСОБА_1 здійснює такі види підприємницької діяльності, як оптова, роздрібна торгівля продовольчими товарами, будівельними матеріалами, метальне та стругальне виробництво, оренда транспорту, громадське харчування та виїзна торгівля. Свою діяльність позивач здійснює в м. Ковелі та смт. Голоби. На закупівлю продуктів харчування позивачем укладено договори купівлі-продажу із юридичними та фізичними особами. Поставка продуктів харчування здійснювалась на підставі видаткових накладних.

Твердження відповідача, що позивач підпадає, відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», під визначення податкового агента, тому зобовязаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, підпунктом 4.3.36 пункту 4.3. статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначено, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації) доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної (виробленої) ним на земельних ділянках.

Механізм видачі довідки про право фізичної особи - власника сільськогосподарської продукції на отримання доходу від податкового агента субєкта господарювання без утримання податку з доходів фізичних осіб (далі - власник сільськогосподарської продукції) визначений Порядком видачі довідки про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку та її форми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року №1063.

Згідно даного Порядку (чинного на момент здійснення операцій), довідка про право фізичної особи на отримання доходу від податкового агента без утримання податку (далі - довідка) видається безоплатно сільською, селищною, міською радою власнику сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки) у 10-денний строк з дня звернення за місцем проживання на підставі письмової заяви, якщо сільськогосподарська продукція вирощується (виробляється) ним на земельних ділянках, наданих, в тому числі, і для ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не було збільшено у результаті отриманої в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). У довідці зазначаються, в тому числі, і найменування реалізованої сільськогосподарської продукції (перелік її видів, включаючи продукцію первинної переробки).

Доказів, що підприємець ОСОБА_1 здійснювала закупку у фізичних осіб продуктів харчування відповідачем не надано, а також не надано довідки про право фізичної особи - власника сільськогосподарської продукції на отримання доходу від податкового агента субєкта господарювання без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Також не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи і те, що відповідач просив позивача надати первинні документи на отриманий товар, оскільки у відповідача відсутні будь-які листи-вимоги, які адресувалися позивачу. Факт відсутності листів в судовому засіданні підтвердила представник відповідача. На момент перевірки фактично предявлено накладні на загальну суму 59 846 грн. Частина накладних на придбаний товар на суму 43 556 грн. у звязку з ремонтом приміщення магазину були перевезені в інше місце та заставлені товаром та тарою.

Крім того, статтею 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» передбачено, що у разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обовязкового обліку доходів і витрат.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем перебуває на обліку у відповідача на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок з доходів фізичних осіб, який сплачується вчасно та в повному обсязі. При цьому позивач звільнений від ведення обовязкового обліку доходів і витрат відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 9 червня 2010 року за №/0 на суму 19 599 грн.

Згідно позовних вимог позивач просить суд визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 9 червня 2010 року за №/0 на суму 19 599 грн. При постановленні рішення суд відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України може визначити спосіб захисту порушеного права. Оскільки позивачем оскаржується акт індивідуальної дії, суд вважає за необхідне скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 9 червня 2010 року за №/0 на суму 19 599 грн. як таке, що прийняте всупереч вимог чинного законодавства.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Частково скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 9 червня 2010 року №/0 на суму 19 599 (девятнадцять тисяч пятсот девяносто девять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк