Справа № 2-а-5268/11
Суддя: Радосюк А. В.
Дата ухвалення: 2011-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5268/11
Провадження № 2-а/1910/4611/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2011 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Демчук Т. В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за позовом ОСОБА_1 до управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання недійсною постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління ОСОБА_3 в Тернопільській області про визнання недійсною постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №133755 від 05 грудня 2011 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено адміністративне стягнення у виді 255 грн. штрафу в дохід держави за те, що він 05 грудня 2011 року приблизно о 13 годині 50 хвилин в м.Тернопіль на вул.Клінічна, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105, здійснив зупинку в зоні дії знака «Зупинка заборонена». Позивач вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки зупинку транспортного засобу він був змушений здійснити через поломку бензонасосу. Також, він підвозив до лікарні маму, в якої хворі ноги і яка не змогла б подолати довгу відстань. Крім того, дану зупинку він здійснив з дотриманням правил дорожнього руху, вжив всіх заходів для забезпечення безпеки руху та ввімкнув сигнал аварійної зупинки. Продовжувати рух він не міг, оскільки це могло б призвести до поломки двигуна та створення аварійної ситуації. Він пояснював дані причини працівникам міліції, однак його доводи та доводи свідка, який перебував разом з ним в машині, до уваги взяті не були. При винесенні постанови було проігноровано його право на дачу письмових пояснень, а усні пояснення не бралися до уваги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_1 05 грудня 2011 року приблизно о 13 годині 50 хвилин в м.Тернопіль на вул.Клінічна, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105, здійснив зупинку в зоні дії знака «Зупинка заборонена», чим допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпроАП. Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №133755 від 05 грудня 2011 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 гривень штрафу в дохід держави. Винесення оскаржуваної постанови відбувалося відповідно до вимог чинного законодавства, на правопорушника накладено мінімальний штраф, передбачений санкцією статті, а тому представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №133755 від 05 грудня 2011 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.. Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови ОСОБА_1 05 грудня 2011 року приблизно о 13 годині 50 хвилин в м.Тернопіль на вул.Клінічна, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21005, здійснив зупинку в зоні дії знака «Зупинка заборонена».

Відповідно до п.3.34 д.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, в зоні дії дорожнього знака «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснюють посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно п.15.14 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9. 9.11 цих Правил.

Відповідно до п.9.9. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 його зупинка в зоні дії знака «Зупинку заборонено» була вимушеною, оскільки поломився бензонасос. Крім того, дану зупинку він здійснив з дотриманням правил дорожнього руху, вжив всіх заходів для забезпечення безпеки руху та ввімкнув сигнал аварійної зупинки. Продовжувати рух він не міг, оскільки це могло б призвести до поломки двигуна та створення аварійної ситуації.

Згідно ст. 251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпроАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що на вимогу суду відповідачем так і не було представлено належним чином завірених копій документів, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати відповідно до ч.6 ст.71 КАС України на підставі документів, які надані позивачем.

Таким чином, беручи до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржувана постанова не містить детального викладення обєктивно і належно досліджених доказів вини позивача у вчиненні даного правопорушення, а також те, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані докази на спростування пояснення позивача ОСОБА_1 про те, що він правопорушення не вчиняв, тому слід скасувати постанову серії ВО1 №133755 від 05 грудня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 14, 71, 86, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст.251, 280, 288, 293 КУпроАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВО1 №133755 від 05 грудня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпроАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4