Справа № 826/12626/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Твердохліб В.А., Троян Н.М.

за участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суд м. Києва від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць Ольги Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києва Коломієць Ольги Анатоліївни №19029816 від 02.02.2015 року про відмову в державній реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, про зобов»язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 15.01.2015 року за реєстраційним номером 9793545.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 уклала договір з ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» від 05 вересня 2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва.

За змістом п. 1.8 Договору об»єктом інвестування є отримання двокімнатної квартири площею 78 кв.м за НОМЕР_1 на 9 поверсі другої секції житлового будинку, розташованого в кварталі вулиць Олевської, Клавдіївської та Бахмацької у Святошинському районі м. Києва (будівельна адреса АДРЕСА_2).

За договором відступлення майнових прав від 20.02.2007 року №70МП-У, ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» передає, а ОСОБА_2 набуває майнових прав на об»єкт інвестування, визначений п.1.8 договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 05.09.2006 року.

За умовами додаткової угоди від 16.11.2012 року №1 до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 05.09.2006 року, сторони внесли зміни до вартості інвестування та характеристик об»єкту інвестування після проведення технічної інвентаризації, зазначивши, що передачі Довірителю підлягає квартира загальною площею 76,1 кв.м з АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до договору відступлення майнових прав від 16.11.2012 року №70П-У ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» передає, а ОСОБА_2 набуває майнових прав на об»єкт інвестування, визначений п.1.9 договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 05.09.2006 року.

31.07.2013 року ТОВ «Проектний дім» проведено інвентаризацію нерухомого майна та виготовлено технічний паспорт квартири площею 76,1 кв.м з АДРЕСА_1.

Актом прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2013 року ТОВ «УкоінвестБуд» передало, а ОСОБА_2 отримала двокімнатну квартиру загальною площею 76,1 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м за АДРЕСА_1

Згідно з довідкою від 27.08.2013 року №70/ІІ-У ОСОБА_2 внесла у повному обсязі грошові кошти у сумі 452 181,10 грн до фонду фінансування будівництва виду А ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» за програмою ТОВ «УкоінвестБуд» та має право на отримання у власність закріплений за нею об»єкт інвестування, квартири загальною площею 76,1 кв.м з номером АДРЕСА_1.

15 січня 2015 року позивачка звернулась до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням від 02.02.2015 року №19029816 державним реєстратором прав на нерухоме майно Коломієць О.А. Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відмовлено у державній реєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.20 і 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2013 року №867, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, пов»язаних з відчуженням негумового майна подано після державної реєстрації обтяжень встановлених щодо цього майна.

Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову позивача та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 24 вищезазначеного Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Кабінет Міністрів України постановою від 22 червня 2011 року № 703 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 7, 10 Порядку).

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 5 статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.02.2015 року №19029816 стало те, що під час розгляду заяви встановлено наявність обтяження нерухомого майна щодо якого подано заяву.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вбачається, що містяться записи: здійснений Державним реєстратором Юферовою Є.Д Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 27.0120-14 року про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження на підставі постанови державної виконавчої служби України від 23.01.2014 року, серія та номер: 35137073 та здійснений 10.12.2010 року за №10595952 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про арешт всього нерухомого майна боржника на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 10.12.2010 року №2112/14.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, арешт майна полягає у обмеженні розпорядження, володіння і користування майном, тобто накладення арешту на майно є обмеженням прав власника і як наслідок є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо такого майна до часу зняття такого обмеження, а тому судом було правомірно відмовлено позиву у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Аналогічну позицію було викладено Верховним судом України у справі за № 21-357а14 від 11 листопада 2014 року.

Отже, суд першої інстанції вірно відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування рішення про відмову в державній реєстрації права власності за ОСОБА_2

Щодо позовних вимог про зобов»язання Реєстраційну службу повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2015 року, то суд також вірно залишив їх без задоволення, оскільки рішення позивача про відмову у здійсненні реєстрації права власності за позивачкою є правомірним і, як вище зазначено , судом було відмовлено у його скасуванні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Викладені в апеляційній скарзі апелянтом доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 16 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.