Справа № 333/6393/15-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6393/15-а
Провадження № 2-а/333/104/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці з 01.04.2015 року; зобовязання відповідача з 01.06.2015 року поновити виплату пенсії позивачці.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що починаючи з 06.08.2014 року позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На теперішній час позивачка працює на посаді провідного спеціаліста відділу з обслуговування та розгляду звернень громадян УПФУ в Ленінському району м. Запоріжжя та є державним службовцем. З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату пенсію за віком, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ. Оскільки з 01.06.2015 року відпали підстави, за якими позивачку з 01.04.2015 року позбавлено права на отримання пенсії, припинення виплати пенсії здійснено з порушенням її конституційних прав. Позивачка звернулась до відповідача за розясненнями причин невиплати пенсії, на що отримана відповідь про те, що оскільки до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені, тому підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

Позивач не погодилась із відмовою відповідача у відновленні виплати пенсії, оскільки вказаний в п. 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015р. прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.

Відповідач надав суду письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, по-перше на сьогоднішній день, законодавчі норми, які регулюють особливі умови виплати пенсії деяким категоріям громадян, не втратили юридичної сили та є частиною національного законодавства України. Це означає, що вони можуть та повинні застосовуватись відносно осіб, яким пенсії призначались до 01.04.2015 року. По-друге, скасування дії норми ст. 47 Закону України № 1058-ІV стосується лише тих пенсіонерів, яким пенсії призначаються вперше. Оскільки позивачу пенсія призначена у 2014 році, зміни внесені до ст. 47 Закону України № 1058-ІV поширюються на порядок її виплати сьогодні. Таким чином, відповідно до ст. 47 Закону України № 1058-ІV (яка на сьогоднішній день не втратила чинність), виплата пенсії ОСОБА_2, повинна бути призупинена, а дії управлення є такими, що повністю відповідають закону.

У судовому засіданні сторони підтримали доводи, викладені в позові та запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя з 06.08.2014 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 12.09.2014 року ОСОБА_2 працює на посаді провідного спеціаліста відділу з обслуговування та розгляду звернень громадян УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя.

З 01.04.2015 року позивачці було тимчасово зупинено виплату пенсії, у звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, якою статтю 37 Закону України «Про державну службу» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про розяснення причин невиплати пенсії.

Листом від 27.08.2015 року № 161/К-9 відповідач повідомив у відмові щодо поновлення виплати пенсії з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України». У звязку з викладеним з 01.06.2015 рорку пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. При цьому, до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону зміни не внесені.

Позивач не погодилась із відмовою відповідача у поновленні виплати пенсії, у звязку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Як встановлено ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну службу» зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачці було припинено.

А тому, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці з 01.04.2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон №213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 4 ст. 37 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачки іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя відновити з 01.06.2015р. виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 36 грн. 54 коп. шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України з відповідних рахунків.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.Б. Кулик