Справа № 682/1207/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/1207/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мацюк Ю.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

10 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Федорчук С.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Славутської міської ради на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Славутського районного споживчого товариства в особі голови правління РайСТ ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Славутської міської ради про часткове скасування акту визначення розміру збитків та рішення виконавчого комітету про затвердження акту,

В С Т А Н О В И В :

23.04.2015 року позивач - Славутське районне споживче товариство в особі голови правління РайСТ ОСОБА_2 звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Славутської міської ради про часткове скасування акту визначення розміру збитків та рішення виконавчого комітету про затвердження акту.

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 15.05.2015 року адміністративний позов задовільнив повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.05.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволеннні позовних вимог.

В судовому засіданні, представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача , в свою чергу, заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 18 лютого 2015 року комісія по визначенню розміру збитків, землевласникам та землекористувачам, створена відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19 грудня 2013 року № 438 із внесеними змінами згідно рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 14 січня 2015 року № 5 у складі: першого заступника міського голови, голови комісії ОСОБА_5, начальника відділу з питань регулювання земельних відносин, секретаря комісії ОСОБА_6, начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва ОСОБА_7, начальника фінансового управління ОСОБА_8, заступника начальника управління Держземагенства у Славутському районі ОСОБА_9, головного спеціаліста юридичного відділу ОСОБА_10, головного спеціаліста відділу з питань регулювання земельних відносин ОСОБА_11, головного спеціаліста з питань охорони здоров'я управління економічного розвитку ОСОБА_12 та за участю землекористувачів ОСОБА_13 та ОСОБА_14, склала акт визначення розміру збитків за фактичне використання ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, Славутським РайСТ, ОСОБА_16 земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів, яким Славутському РайСТ нараховані збитки за період з 24 лютого 2012 року по 31 січня 2015 року в розмірі 28638,36 гривень.

За результатами проведеної роботи було складено акт обстеження та схему розміщення земельної ділянки, яким встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться будівля, яка належить декільком власникам, в тому числі Славутському РайСТ, без оформлення документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що є порушенням ст.ст.125-126 ЗК України та прав територіальної громади міста Славута та призвело до значних втрат бюджету міста у вигляді недодержання доходу від орендної плати.

На підставі виявлених порушень було проведено засідання відповідної комісії та прийнято акт визначення розміру збитків, в подальшому вказаний акт був затверджений рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради.

Позивач вважаючи зазначені дії відповідача незаконними звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ № 284 від 19 квітня 1993 року , прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктом права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з матеріалами справи, встановлено, що рішенням Славутської міської ради № 11 від 18 травня 1999 року, відповідно до Постанови позачергової конференції споживчої кооперації Славутського району «Про реформування райспоживспілки в районне споживче товариство» від 08 липня 1998 року, та для визнання районного споживчого товариства платником земельного податку, закріплено земельні ділянки, які знаходяться під об'єктами Славутського РайСТ на території міста Славута, в постійне користування для виробничо-торгівельної діяльності, серед яких земельна ділянка під кафе «Троянда», що розташоване по вулиці Козацька, 1.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 13 лютого 1998 року, приміщення кафе «Троянда» прийнято в експлуатацію згідно рішення виконкому № 148 від 30 вересня 1978 року і належало на праві власності комбінату харчування «Україна» Славутської райспоживспілки.

В підтвердження сплати податку за земельну ділянку по вулиці Козацька, 1 під кафе «Троянда» є надані позивачем розрахунки, затверджені начальником Управління Держземагенства у місті Славута Хмельницької області.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виданого на підставі рішення виконкому Славутської міської ради від 30 грудня 2004 року № 469, право власності на частину будівлі кафе «Троянда» перейшло до Славутського РайСТ.

З огляду на викладене судова колегія вважає що позивач користувався земельною ділянкою час на законних підставах на праві постійного землекористування з 1998 р.

Згідно до рішення Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року, справа № 1-17/2005, пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, визнано таким, що не відповідає Конституції України і його положення втратило чинність. Таким чином, у Славутського РайСТ, як правонаступника Славутської райспоживспілки, відпала необхідність переоформлення права власності чи оренди на земельну ділянку під приміщенням кафе «Троянда» по вулиці Козацька, 1 Хмельницької області.

Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Вирішуючи спори про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема, у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), необхідно брати до уваги положення статті 22 ЦК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Відповідно статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, з моментом виникнення права власності на будівлю чи споруду, у Славутського РайСТ виникло право одержати земельну ділянку в користування.

Для того щоб, отримати відповідну земельну ділянку в користування необхідно звернутися до відповідного органу виконавчої влади із заявою.

В свою чергу, орган виконавчої влади зобов'язаний розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом.

Згідно з матеріалами справи, 28 січня 2005 року Славутське РайСТ звернулося з відповідним листом до Славутського міського голови щодо вирішення питання про оформлення права користування земельною ділянкою.

Проте, будь-якого рішення з даного приводу Славутською міською радою не було прийнято, таким чином Славутська міська рада не здійснила волевиявлення і не реалізувала право, спрямоване на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості, а отже, у Славутського РайСТ відсутня вина і протиправна поведінка щодо використання земельної ділянки.

Таким чином враховуючи зазначене, позивач користувався вказаної земельною ділянкою без порушень чинного законодавства з його вини, а не оформлення такої земельної ділянки сталося виключно у зв'язку з бездіяльність органу виконавчої влади - Славутської міської ради.

Відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

При цьому вказаний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. N 284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню підлягають, зокрема інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, що в даному випадку, жодних з перечислених вище підстав для відшкодування збитків позивачем у зв'язку з використанням ним земельної ділянки, на якій розташоване належне йому нерухоме майно не було.

Крім того, відповідно до стаття 79-1. ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч.2 вказаної статті формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Згідно до п.4.2 Порядку визначення та відшкодування Славутській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю, затвердженого рішенням Славутської міської ради № 21-16/2012 від 24 лютого 2012 року, обов'язковим документом при розгляді зазначених справ є акт обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки з планово-картографічними матеріалами з нанесенням меж земельної ділянки та фотоматеріалами.

Всупереч вказаним вимогам, зазначені документи на замовлення виконавчого комітету Славутської міської ради не розроблялися і в матеріалах справи відсутні. Порядок складання зазначених документів передбачений відповідною Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року. Відсутність вказаних матеріалів не дає можливості визначити розмір земельної ділянки, встановлення її меж та здійснення розрахунку збитків.

Відповідачем в акті розрахунки збитків зазначено, що площа земельній ділянки під будівлею по вулиці Козацька 1 становить 562 кв.м, однак зазначено звідки та на підставі чого визначений такий її розмір.

Крім того, згідно з показами директора комунального підприємства «Славутський міський центр земельно-кадастрових робіт» ОСОБА_17, який дав пояснення, що виконавчий комітет Славутської міської ради не звертався за виготовленням документації із землеустрою на земельну ділянку по вулиці Козацька 1 і встановлення меж зазначеної земельної ділянки не проводилося.

Отже , враховуючи положення ст. 79 ЗК України колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки земельна ділянка, на якій розташований об'єкт нерухомого майна позивача, не містить обов'язкових складових, а саме встановлених меж частини земельної поверхні, яку використовує власник вбудованого приміщення, певного місця розташування (адреса), визначеного права (акт на право власності на землю або договір оренди), підстави для стягнення сплати за землю відсутні, а тому в даному випадку притягнення власника до відповідальності за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів буде суперечити вимогам чинного законодавства.

Також, відповідачем при визначенні завданих збитків було порушено положення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ № 284 від 19 квітня 1993 року.

Згідно п.2 вказаного Порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Незважаючи на вищевикладене, представник позивача не приймав участі в засіданні комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, його підпис відсутній на акті комісії, в матеріалах справи відсутні письмові сповіщення його про час та місце проведення засідання, що є грубим порушенням порядку роботи комісії, визначеного Положенням.

Однак ці факти не були враховані відповідачем при прийнятті рішення стосовно затвердження акту комісії.

Підсумовуючи сказане, колегія суддів зазначає, що в даному випадку договір на користування земельною ділянкою не укладено саме з вини відповідача, також в матеріалах справи наявні, що підтверджують активну поведінку позивача та зацікавленість у вирішенні питання щодо укладення договору оренди, а тому притягнення його до відповідальності на думку суду є недоцільним.

Стаття 614 ЦК України визначає вину як обов'язкову підставу відповідальності за завдані збитки. Для покладення на орендарів відповідальності за завдані місцевим радам збитки необхідні обумовлені підстави, що їх містять елементи складу правопорушення - наявність реальних збитків (витрати, понесені кредитором; втрата або пошкодження майна кредитора; неодержані кредитором доходи); протиправність поведінки боржника (активна або пасивна дія); причинний зв'язок та вина боржника.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести факт порушення контрагентом зобов'язання, наявність і розмір понесених збитків, а також причинний зв'язок між правопорушенням і збитками.

Враховуючи те, що укладання договору оренди є правом, а не обов'язком сторони та не є єдиною формою землекористування, то такі дії не можуть тлумачитись, як порушення зобов'язання і відповідно, відсутні правові підстави кваліфікувати такі дії землекористувача як правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування збитків.

У зв'язку з наведеним, судова колегія вважає, що акт комісії, яким було визначено розмір збитків, нанесених відповідачу у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок використання позивачем без правовстановлюючих документів у розмірі 28638,36 грн. є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи, тому відповідач не обґрунтовано, без дослідження всіх обставин та не враховуючи процедурні порушення, допущені при його складанні, затвердив акт цієї комісії та безпідставно застосовував до позивача таку міру юридичної відповідальності, як зобов'язання відшкодування збитків у вигляді недоотриманих доходів.

Рішення органу владних повноважень повинні бути вмотивованими та ґрунтуватися на вимогах діючого законодавства, тому відповідач повинен був приймаючи оскаржуване рішення з'ясувати питання щодо правової природи визначеної суми збитків, а саме правомірність здійснення розрахунку цієї суми відповідно до приписів Порядку визначення та відшкодування збитків власникам земель та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.1993 р. та надати оцінку акту комісії з визначення та відшкодування збитків.

Згідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, розрахунок збитків ґрунтується на припущеннях та складений з порушеннями законодавства. Відтак, колегія суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування Акту визначення розміру збитків за фактичне використання ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, Славутським РайСТ, ОСОБА_16 земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів» від 18 лютого 2015 року в частині нарахування збитків Славутському РайСТ на 46/100 власності нерухомого майна за період з 24 лютого 2012 року по 31 січня 2015 року в розмірі 28638,36 гривень та рішення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 74 від 25 лютого 2015 року «Про затвердження акту визначення розміру збитків за фактичне використання ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, Славутським РайСТ, ОСОБА_16 земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів» в частині затвердження акту визначення розміру збитків за фактичне використання Славутським РайСТ земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів від 18 лютого 2015 року.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Славутської міської ради залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 вересня 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.