Справа № 2а-11560/11/1370
Суддя: Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2011-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2011 р. № 2а-11560/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Журомської М.В.,

за участю секретаря Ткач Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третіх осіб ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третьої особи Відкритого акціонерноготовариства «Державний ощадний банк України», Філії Львівське обласне управління ВАТ «Ощадбанк»про визнання протиправними дій державного виконавця при виставленні платіжних вимог та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом у Львівський окружний адміністративний суд, у якому просив визнати дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, вчинені у виконавчому провадженні, при виставленні платіжних вимог протиправними, стягнути з рахунків Головного управління юстиції у Львівській області 1 130,61 грн. (1 000,00 грн. - моральна шкода, 100,00 грн.-виконавчий збір та 30,61 грн.-витрати на проведення виконавчих дій).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що державним виконавцем з порушенням норм матеріального та процесуального права було 22.07.2011 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-1099/10, виданого Камянка-Бузьким районним судом Львівської області 14.07.2011 року про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 1 000,00 грн. моральної шкоди, який не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Позивачем оскаржено до Львівського окружного адміністративного суду постанову від 22.07.2011 р. ВП № 27767341 про відкриття виконавчого провадження, рішення по даній справі не надбало законної сили.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник третіх осіб в судовому засіданні щодо заявленого позову покладався на розсуд суду.

Відповідачі заперечень на позов не надали, явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи з їх участю та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши подані стороною документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вбачається з позовної заяви, 22.07.2011 р. державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову ВП №27767158 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області №2-а-1099/10 від 14.07.2011 р. про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 1 000,00 моральної шкоди.

Згідно вищевказаної постанови, боржника було зобов'язано у строк до 29.07.2011 р. добровільно виконати рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області, про що повідомити Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Статтею 124 Конституції України встановлено що, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 19 вказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У звязку з невиконанням боржником у наданий строк виконавчого листа у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем винесено постанову від 30.09.2011 року про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 100,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк (ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з витратами на проведення виконавчих дій в процесі виконання виконавчого документа державним виконавцем, постановою від 30.09.2011 року стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 30,61 грн.

Відповідно до положень частини третьої та четвертої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, які зобовязані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до пункту 1.39 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»списання примусове - списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Стягувач - особа, яка може бути ініціатором переказу коштів з рахунка платника на підставі виконавчих документів, визначених законом (п.1.40 вказаної статті).

З матеріалів справи вбачається, державним виконавцем здійснено списання коштів з рахунку боржника на підставі виконавчого документа шляхом виставлення платіжних вимог, форма яких затверджена Інструкцією «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», зареєст. в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976.

З матеріалів справи вбачається, що постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій не скасовані, у даному судовому провадженні не оскаржуються. Державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області здійснював виконання даних постанов згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Нормою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно припису ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, перевіривши наявні у справі докази, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому позов до задоволення не підлягає.

З урахуванням норм ст. 94 КАС України, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25.11.2011 р.

Суддя Журомська М.В.

З оригіналом згідно

Суддя Журомська М.В.