Справа № 872/8359/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" вересня 2015 р.справа № 804/6742/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року у справі № 804/6742/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсною податкової консультації та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати недійсною податкову консультацію надану відповідачем на адресу ТОВ "Істрейт" листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 в частині оподаткування податком на додану вартість при списання основного засобу; зобов'язати відповідача надати нову податкову консультацію щодо правильності застосування законодавства при списанні основному засобу в частині оподаткування податком на додану вартість.

В обґрунтування позову зазначив, що надана податковим органом консультація з частині оподаткування ПДВ ліквідованого (знищеного, викраденого) основного засобу, який розташований у зоні АТО, суперечить нормам п. 189.9 ПК України, оскільки відповідач вважає, що платник податків зобов'язаний нараховувати податкові зобов'язання у разі ліквідації (знищення, викрадення) основних засобів платника податків, які розташовані у зоні АТО та якими позивач як власник не має можливості користуватися у зв'язку із захопленням незаконними озброєними формуваннями так званої «Луганської народної республіки».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року адміністративний позов задоволено, надану податкову консультацію визнано недійсною в частині консультації щодо оподаткування ПДВ при списанні основних засобів, які розташовані в зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення), та зобов'язано відповідача надати нову податкову консультацію з цього питання з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим справу розглянуто відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, Позивач листом від 22.01.2015 року № 7111 звернувся до відповідача за податковою консультацією, яку просив надати з наступних питань: чи достатньо сертифікату Торгово-промислової палати України, акту інвентаризації, форма ОЗ 3, заяви до правоохоронних органів та інформації про відкриття кримінального провадження по справі з внесенням відповідного запису до реєстру досудових розслідувань для того, що б позивач мав право керуючись п.146.16 ст. 146, п. 189.9 ст. 189 ПК України збільшити в 2014 році витрати на суму залишкової вартості об'єкта та не нараховувати податкові зобов'язання з ПДВ при списанні зазначеного об'єкту, враховуючи те, що об'єкт більше не може використовуватися у господарській діяльності, тому що перебуває у зоні АТО.

Відповідач листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028 надав позивачу податкову консультацію, у якій повідомив про те, що у разі знищення основних засобів у результаті АТО платник податку припиняє нараховувати амортизацію, починаючи з місяця, наступного за місяцем виведення з експлуатації об'єкта основних засобів, та збільшує витрати на суму вартості, яка підлягала амортизації, за вирахуванням сум накопиченої амортизації такого об'єкту основних засобі. Щодо адміністрування ПДВ у разі знищення (викрадення) основних засобів у результаті АТО, то відповідач у вказаному листі послався на вимоги п.189.9 ст. 189 ПК України, яка регулює випадки ліквідації основних засобів за самостійних рішенням платника податків та внаслідок дії форс-мажору, у відповідності до якої у разі ліквідації основних засобів у результаті форс-мажору, тобто без згоди платника податку, така ліквідація не розглядається як поставка товару Також відповідач послався на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Одночасно відповідач послався також на підпункт «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, відповідно до якого, у разі якщо необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то такий платник податків зобов'язаний нараховувати податкові зобов'язання з ПДВ виходячи із бази оподаткування відповідності до п. 189.9 ст. 189 ПК України. Зі змісту вказаної норми відповідач зробив висновок, що якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у зв'язку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), що склалася на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Позивач в цій частині з наданою податковою консультацією не погоджується та просить визнати її недійсною, оскільки висновки податкового органу не відповідають змісту підпункту «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

За змістом пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України в редакції на час надання спірної податкової консультації платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що в частині оподаткування ПДІ позивач вважає безпідставним та таким, що не відповідає вимогам діючого податкового законодавства, наступний висновок податкового органу, викладений в листі останнього від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028:

«Тому, якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у зв'язку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), що склалася на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни)».

З вказаного висновку податкового органу, як вірно зазначив позивач, випливає, що платник податків у разі викрадення основних засобів, під час придбання або спорудження яких позивач використав право на податковий кредит, повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ, оскільки такі основні засоби не можливо використовувати в господарській діяльності.

Зі змісту оскаржуваної податкової консультації вбачається, що відповідачем вказаний висновок здійснений за наслідками аналізу норм п. 189.9 ст. 189 та підпункту "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Згідно п.189.9 ст. 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Згідно п. 14.1.191 ПК України не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.

Таким чином, Податковий кодекс України визначає, що у разі ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) основних засобів платника податків, який під час придбання або спорудження яких скористався правом на податковий кредит, останній не повинен нараховувати ПДВ виходячи із балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого відбулася ліквідація основних засобів.

В даному випадку підпункт "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки регулює інші правовідносини, а саме: використання саме платником податків товарів (робіт, послуг), під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, предметом регулювання пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України є випадки свідомого використання платником податків товарів (робіт, послуг) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, а абзац 2 пункту п.189.9 ст. 189 ПК України регулює випадки вибуття товарів (робіт, послуг) від платника податків внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення), тобто за відсутності волі платника податків.

За вказаних обставин висновок податкового органу про те, що якщо платник податків при придбанні (спорудженні) основних засобів, які були викрадені, скористався правом на податковий кредит, то у зв'язку з тим, що такі основні засоби не можливо використати в господарській діяльності - платник податку у податковому періоді, в якому встановлено факт списання, повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ виходячи з балансової (залишкової) вартості), суперечить положенням п.189.9 ст. 189 та пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Суд першої інстанції також правильно зазначив, що платник податків повинен належним чином підтвердити факт ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) основних засобів внаслідок форс-мажорних обставин під час АТО.

Згідно статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, визначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року № 7, дія якого зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Згідно статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За вказаних обставин єдиним документом що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Документами, що підтверджують знищення, розібрання або перетворення основного засобу залежно від групи такого засобу, можуть бути акти на їх списання відповідної форми, а також висновки відповідної експертної комісії щодо неможливості використання в майбутньому цих засобів за первісним призначенням. Типові форми актів встановлено наказом Мінстату від 29.12.1995 року № 352 "Про затвердження типових форм первинного обліку".

Згідно пункту 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 (чинна з 01.01.2015 року), проведення інвентаризації є обов'язковим: у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства; у разі техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Аналогічні за своїм змістом положення містилися також і у п.3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та документів і розрахунків, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року № 69 (була чинна до 01.01.2015 року).

У п. 4 зазначеної вище інструкції вказано, що підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення, тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств. Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Згідно статті 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Таким чином, для того, щоб платник податків не нараховував податкові зобов'язання з ПДВ при списанні основних засобів, які розташовані у зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення) останній повинен:

отримати сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції;

провести інвентаризацію основних засобів та скласти акт за наслідками інвентаризації,

прийняти рішення про виведення основного засобу з експлуатації,

у разі повного знищення основних засобів здійснити припинення права власності на нього у порядку статті 349 ЦК України,

у разі викрадення основних засобів зареєструвати у реєстрі досудових розслідувань заяву про кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання недійсною податкової консультації, наданої відповідачем листом від 19.02.2015 року № 5856/10/04-62-15-02-028, в частині висновків податкового органу щодо оподаткування податком на додану вартість при списанні основних засобів, які розташовані в зоні АТО, внаслідок їх ліквідації (знищення, руйнування, викрадення).

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року у справі № 804/6742/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко