Справа № 2а-1501/2010
Суддя: Дегтярчук М. О.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1501/2010
Номер провадження 2а-1501/2010
Постанова

Іменем України

10.11.2010 року Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Дегтярчук М.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

1

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати дії УПФУ неправомірними, зобов'язати управління Пенсійного фонду в Лозівському районі Харківської області нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу по 31 грудня 2010 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.

Позивач є пенсіонером за віком, має статус "Дитина війни". Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом періоду з 12 квітня 2010 року по жовтень 2010 року виплачувалася доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, але не в повному обсязі.

В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві є його клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив наступне.

Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до ' пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" правомірним через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому відповідач зазначив, що необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2010 року, відповідач свого представника не направив, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 народився 11 вересня 1935 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є фомадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією пенсійного посвідчення з проставленим в ньому штампом «Дитина війни».

Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати за період з 12 квітня 2010 року по теперішній час щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» передбачено, що в 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення встановлено у розмірах, які діяли у грудні 2009 року.

Рішення Кабінетом Міністрів України в 2010 році щодо обмежень виплати соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося.

Отже, відповідач в період з 12 квітня 2010 року по день подання позову до суду мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком по 10 листопада 2010 року, тобто по день винесення постанови, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області вбачається що грошові суми згідно закону України «Про соціальний захист дітей війни» за в період з квітня по жовтень 2010 року повинно було бути нараховане та виплачено підвищення до пенсії, однак виплата була здійснена частково, тому суд вважає, що за період з 12 квітня 2010 року по день винесення постанови позивачу необхідно виплатити з урахуванням виплаченого підвищення до пенсії певні суми.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - е Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області.

Тому до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області відноситься нарахування пенсії у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

Крім того, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Лозівському районі Харківської області, по не виконанню з 12 квітня 2010 року по 10 листопада 2010 року, приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

У відповідності до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вищевказаний позов подано до суду 12 жовтня 2010 року, тобто строк звернення до адміністративного суду за період з 12 квітня 2010 року по 10 листопада 2010 року позивачем не пропущено.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд, не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому, зауважує на те, що предметом оскарження є неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України щодо не здійснення нарахування доплати до пенсії та її виплати не в повному обсязі за вищевказаний період.

Позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на майбутнє, суд вважає такими, що не підлягають на даний час задоволенню, не вбачаючи законних підстав для зобов'язання УПФУ щомісячно нараховувати та виплачувати позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії, оскільки на майбутнє це питання не врегульовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 46, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Законом України „Про Державний бюджет на 2008 рік". Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік», ст. ст. 1, 3, ч.2 ст. 11, ч. 2 ст. 72, 94, 99, 122, 160. 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області по не нарахуванню ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 12 квітня 2010 року по 10 листопада 2010 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 12 квітня 2010 року по 10 листопада 2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 грн. (одна грн. 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: М.О.Дегтярчук