Справа № 2-а-862/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
__________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2010 р. Справа № 2-а-862/10/0270

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Гонті І.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, перекладача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Ленінського районного відділу ОСОБА_1 міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі Ленінський РВ ОСОБА_1) про скасування рішення про видворення за межі України

в с т а н о в и в :

У березні 2010 року позивач звернувся в суд з позовом до Сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ОСОБА_1 про скасування рішення щодо видворення за межі України.

Зазначав, що він є громадянином ОСОБА_2, прибув до України 27.12.2007 року по освітній візі, на підставі запрошення на навчання ОСОБА_1 національного медичного університету ім.. ОСОБА_6.

Рішенням старшого інспектора Сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ОСОБА_1 від 4.12.2009 року, в звязку з притягнення до адміністративної відповідальності за порушення статті 173 КУпАП, згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2009 року, йому було анульовано термін перебування в Україні, видворено з території України в добровільному порядку та заборонено вїзд в Україну терміном на 1 рік.

Посилаючись на те, що обставина, яка слугувала підставою для прийняття оскаржуваного рішення відсутня, а саме постановою апеляційного суду Вінницької області від 5.02.2010 року, постанова Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2009 року про притягнення ОСОБА_2 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності скасована та відмовлено в притягненні його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, а також те, що він перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_7, яка є вагітною, позивач просив задовольнити позов та скасувати рішення відповідача від 4.12.2009 року про видворнення його за межі України.

В ході розгляду справи ухвалою суду від 26.03.2010 року, занесеної до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача у справі Сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ОСОБА_1 на належного відповідача Ленінський РВ ОСОБА_1

В судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позивач просив задовольнити позов та додатково зазначав, що існування оскаржуваного рішення також позбавляє його можливості завершити навчання в України і стосується не лише його особистого життя, а й його дружини.

У судовому засіданні представник відповідача, зазначав, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». На момент прийняття рішення обставин, за яких позивач звернувся до суду, не існувало, а тому рішення було прийнято законно, згідно чинного законодавства. Щодо позовних вимог зазначав на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2007 року громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 прибув до України на навчання, приймаюча сторона ОСОБА_1 національний медичний університет ім. М.І.Пирогова. В звязку з навчанням термін перебування на території України неодноразово був продовженим, згідно останньої відмітки у його паспорту термін продовжено до 29.04.2010 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2009 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Рішенням Сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ОСОБА_1, затвердженого начальником Ленінського РВ ОСОБА_1 від 4.12.2009 року, в звязку з притягненням до адміністративної відповідальності, у відповідності до статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»позивачу скорочено термін перебування в Україні, вирішено видворити його за межі України та заборонено вїзд в Україну терміном на 1 рік.

Також наказом ректора ОСОБА_1 національного медичного університету ім. М.І.Пирогова № 488 від 4.12.2009 року, в звязку з академічною заборгованістю та, як такого, що був притягнутий до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_3 відраховано з числа студентів.

Статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах, умови яких встановлюються спеціальним законодавством про статус іноземців та осіб без громадянства, перебувають в Україні, наділені такими ж правами та обовязками, як і громадяни України.

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обовязки, порядок вирішення питань, повязаних з їх вїздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 1 статті 2 цього Закону закріплено, що іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземцю та особі без громадянства, який порушує законодавство України, якщо ці порушення не передбачають адміністративної або кримінальної відповідальності, може бути скорочено визначений йому термін перебування в Україні.

Такий термін може бути також скорочено, якщо в іноземця та особи без громадянства відпали підстави для його подальшого перебування в Україні.

Рішення про скорочення терміну тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства в Україні приймається органами внутрішніх справ, Державної прикордонної служби України.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»визначено, що іноземець та особа без громадянства, який вчинив злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України. Рішення про видворення його за межі України після відбуття ним покарання чи виконання адміністративного стягнення приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення вказаного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України.

Згідно частини 8 цієї ж статті рішення органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про видворення іноземця та особи без громадянства з України може бути оскаржено до суду.

Підставою для прийняття рішення про скорочення терміну перебування в Україні, видворення за межі України та заборонену у вїзді в Україну терміном на 1 рік громадянину ОСОБА_2 ОСОБА_3, стало притягнення його до адміністративної відповідальності.

Проте, судом також встановлено, що постановою апеляційного суду Вінницької області від 5.02.2010 року, постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2009 року про притягнення ОСОБА_2 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності скасовано, в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП.

Оскільки обставина за умови якої відповідачем було винесене оскаржуване рішення відсутня, то суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим слід також відмітити, що існування рішення про скорочення терміну перебування в Україні, видворення за межі України та заборонену у вїзді в Україну порушує закріпленні за позивачем права.

Зокрема відповідно до частин 3, 5 статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»встановлено, що іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення іноземця або особи без громадянства за межі України в її паспортному документі негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні.

Орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Проте, як було встановлено судом 17.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_7, актовий запис № 3189.

Відповідно до довідки № 1027 від 16.12.2009 року ОСОБА_1 пологового будинку № 1 ОСОБА_7, знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації пологового будинку.

Оскільки оскаржуване рішення, у випадку його невиконання, є підставою для звернення органом внутрішніх справ до суду про примусове видворення за межі України, а тому його існування, за вказаних обставин, є порушенням особистих прав позивача, закріплених статтею 19 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «Законодавством України іноземцям та особам без громадянства гарантуються недоторканність особи, житла, невтручання в особисте і сімейне життя, таємниця листування, телефонних розмов і телеграфних повідомлень, повага їх гідності нарівні з громадянами України».

Також суд ставиться критично до заперечень відповідача щодо неможливості подальшого перебування на території України позивачем з тих підстав, що останній, відповідно до наказу ректора ОСОБА_1 національного медичного університету ім. М.І.Пирогова № 488 від 4.12.2009 року «Про відрахування з числа студентів», втратив звязок з приймаючою стороною.

Так відповідно до листа Департаменту міжнародної освіти Сумського державного університету № 399-І/10 від 26.02.2010 року, Сумський державний університет не заперечував проти прийняття на навчання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3. Проте в подальшому позивачу повідомили, що в звязку відміткою у його паспорті штампів про рішення щодо видворення та заборони вїзду в Україну, керівництво навчального закладу зможе прийняти на навчання лише після вирішення питання щодо можливості подальшого перебування на території України.

При вирішенні даної справи суд також враховує положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до частини 1 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що рішення відповідача порушує права позивача, в звязку з чим позовом підлягає задоволенню, а рішення Ленінського РВ ОСОБА_1 ГУМВС України у Вінницькій області від 4.12.2009 року про видворення за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням положень пункту 1 частини 2 статті 162 КАС України, - визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

Керуючись статтями 94,128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ленінського районного відділу ОСОБА_1 міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 4.12.2009 року про видворення за межі України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 3,40 грн. понесених судових витрат.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 31.03.10

Суддя/підпис/ ОСОБА_8

26.06.2010