Справа № 826/3060/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3060/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року по справі за їх позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді у встановлений законом строк на заяву від 14.01.2015 року (вх. № Н-114) або повідомлення про збільшення терміну розгляду даної заяви, зобов'язання відповідача надати відповідь на вказану заяву

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову. При цьому апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі 14.01.2015 року на ім'я міністра внутрішніх справ України ОСОБА_5 подали заяву про систематичне порушення чинного кримінального процесуального законодавства слідчими, яку в цей же день було зареєстровано в приймальні громадян МВС України за № Н-114.

У вказаній заяві позивачі просили:

1. по факту отримання звернення і прикладених ухвал суду провести ретельну відомчу перевірку щодо дотримання слідчими підрозділами норм КПК України по всім справам, вказаним нижче;

2. повідомити про результати відомчої перевірки фактів викладених в цій заяві та прийняті рішення посадовими особами МВС України;

3. взяти під відомчий контроль якість, повноту, всебічність, строки досудових розслідувань по справам, відповідність чинному КПК, виконання всіх клопотань, наданих нами до слідчих, які и задоволені та приєднані до справ, в яких ми визнані потерпілими або ще є заявниками: №0002469, №0002269, №0001469, №0001302, №0001303, №0011660, №0000875, №0002819, №0006837, №0001125, №0000521, №0001332, №0006023;

4. надати інформацію про хід досудового розслідування кожної справи та основні пройдені етапи;

5. прискорити досудове розслідування всіх справ з урахуванням розумних строків;

6. надати інформацію, до якого підрозділу МВС України позивачі можуть звертатися в якості відповідача до суду з приводу компенсації витрат на поїздки в м. Олександрія, м. Острог, м. Обухів, м. Бровари (в тому числі, якщо поїздки були спричинені невиконанням слідчими діючого КПК України та відсутність контролю по зверненням позивачів з боку МВС України) та інших супутніх витрат, моральної шкоди;

7. виконати МВС рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2014 р. по справі №826/16670/14;

8. надати відповіді на всі питання згідно чинного законодавства України та у встановлений строк.

Станом на 23.02.2015 року відповіді на звернення від 14.01.2015 року (вх. № Н-114) або повідомлення про збільшення терміну розгляду даної заяви позивачі не отримали.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заяву позивачів від 14.01.2015 року за № Н-114 було попередньо розглянуто заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6, який доручив ГУМВС України в м. Києві (ОСОБА_7 - головний виконавець) та Головному слідчому управлінню МВС України (ОСОБА_8 - виконавець) забезпечити розгляд та перевірку викладеної у зверненні інформації та за результатами вжити заходів реагування відповідно до вимог чинного законодавства; про результати проінформувати автора звернення у встановлений законом строк, що відповідає вимогам абз. 5 п. 2.1 Положення №1177. Листом ГСУ МВС України від 21.01.2015 № 13/Н-370 першому заступнику начальника ГУМВС України в м. Києві - начальнику слідчого управління ОСОБА_9 було дано доручення у встановлений законом строк надати до ГСУ МВС України інформацію щодо прийнятого за результатами розгляду звернення рішення, а також копію відповіді авторам звернення.

Згідно пояснень представника відповідача, відповідно вимог п. 4.1 Положення у ГСУ МВС України було опрацьовано звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та встановлено, що порушенні у зверненні питання стосуються компетенції не тільки ГУ МВС України в м. Києві, а також ГУ МВС України в Київський області та УМВС України в Кіровоградській області. У зв'язку із вказаними обставинами, листами ГСУ МВС України від 22.01.2015 № 13/Н-370, які були адресовані першим заступникам начальників ГУ МВС України в Київській області та УМВС України в Кіровоградській області, останнім направлено копії звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та дано доручення провести ретельну перевірку зазначеного звернення, у разі виявлення порушення чинного законодавства до винних осіб вжити заходів дисциплінарного впливу, а також зазначено про необхідність надання у строк до 14.02.2015 року мотивованого висновку за результатами перевірок разом з копіями відповідей заявникам.

Окружний адміністративний суд м. Києва прийшов до висновку, що листом ГСУ МВС України від 22.01.2015 року № 13/Н-370 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено, що розгляд і надання відповіді на їх звернення буде здійснюватись ГУ МВС України в м. Києві, ГУ МВС України в Київській області та УМВС України в Кіровоградській області.

Матеріали справи місять:

лист СУ ГУМВС України в Київській області від 04.03.2015 року № 14/22-вк, яким нібито позивачів повідомлено, що їх звернення від 14.01.2015 року щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень № 0002819 від 14.08.2014 р. та № 0000875 від 01.11.2014 року розглянуто та прийнято відповідні заходи, а зокрема, вивчено стан досудового розслідування у Слідчому управлінні, визначено обсяг слідчих розшукових дій, спрямованих на встановленні всіх фактичних обставин кримінального правопорушення та прийняття законного рішення, надано вказівки, виконання яких взято на контроль слідчим управлінням. Окрім цього, також повідомлено про можливість особистої зустрічі із посадовою особою, що проводила розгляд звернення, у зв'язку із чим запропоновано прибути за адресою Слідчого управління, попередньо узгодивши дату та час;

лист СУ ГУМВС України в м. Києві від 18.03.2015 року № 12/2-Н-97, яким нібито повідомлено ОСОБА_3 про розгляд звернення, зазначено про проведення за повідомленими заявниками обставинами службової перевірки, про створення нової групи слідчих для проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 002469 та № 0001468, а також зазначено про виконання ухвал, доданих до звернення від 14.01.2015 р., що стосуються працівників СУ ГУМВС України в м. Києві та інше.

лист УМВС України в Кіровоградській області від 10.02.2015 року № 6/Н-50, яким нібито ОСОБА_3 повідомлено про розгляд звернення від 14.01.2015 року, за результатами якого встановлено, що слідчим відділенням Олександрійського МВ УМВС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001125, яке на час надання згаданої відповіді не закінчено. Окрім цього, УМВС України в Кіровоградській області поінформовано ОСОБА_3 про можливість оскарження рішення, дій або бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні згідно ст.ст. 303-306 КК України слідчому судді місцевого суду за місцем проведення досудового розслідування.

В своїй апеляційній скарзі апелянти посилаються на порушення відповідачем визначеного Законом «Про звернення громадян» строку для розгляду звернень, а також на те, що відповіді, на які посилається відповідач не можуть вважатися належними відповідями, оскільки вони не відповідають на конкретні питання, вказані в зверненнях. Крім того, апелянти заперечують факт отримання ними будь-яких відповідей від МВС України або інших підпорядкованих йому органів.

В свою чергу, судом першої інстанції дана обставина була залишена поза увагою і не знайшла свого спростування або ж підтвердження. Жодного належного та допустимого доказу в підтвердження факту направлення відповідачем відповіді на заяву позивачів (зворотного поштового повідомлення, копії реєстрів поштових відправлень з відміткою поштового відділення, тощо) суду надано не було.

Варто зауважити, що закінченням строку розгляду та вирішення звернень є дата направлення письмової відповіді.

Таким чином, апеляційна інстанція не може не пристати на позицію апелянтів, що жодної відповіді ними так і не було отримано. Крім того, відповідачем не лише не підтверджено отримання позивачами відповіді на їх заяву від 14.01.2015 року, а також не доведено факту направлення їм такої відповіді.

Судова колегія також не може не зауважити, що наявність в матеріалах справи листів, якими нібито надавалася відповідь на заяву позивачів від 14.01.2015 року, не є доказом підтвердження дійсного відправлення відповіді, а тим більше не може бути розцінена як отримання такої відповіді заявниками.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до положень ст. 3 цього Закону під зверненнями громадян розуміються викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно із ст. 5 цього Закону звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 7 Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Між тим, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до положень ст. 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 20 зазначеного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Наказом МВС України від 10.10.2004 року № 1177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення №1177), яким установлено єдиний для органів внутрішніх справ України, внутрішніх військ МВС України, навчальних закладів МВС України, установ, організацій і підприємств системи МВС України (далі - органи внутрішніх справ) порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян, а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до п. 4.5 Положення № 1177 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів внутрішніх справ, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян». Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді (п. 4.6 цього ж Положення).

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. (п. 4.7 Положення №1177).

Термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в органі внутрішніх справ до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то за останній день терміну вважається перший після нього робочий день (п. 5.1).

У відповідності до п. 5.3 Положення № 1177 у разі направлення звернення для перевірки й прийняття рішення до підвідомчих органів внутрішніх справ термін розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до органу внутрішніх справ вищого рівня й закінчується днем надання відповіді тим органом внутрішніх справ, який його розглядав по суті. В інших випадках термін розгляду звернень громадян обчислюється від дня їхньої реєстрації.

Про пересилання звернення до іншого органу внутрішніх справ необхідно обов'язково інформувати автора звернення.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні (п. 5.4).

За зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за 3 робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівникові органу внутрішніх справ або його заступникові і порушує питання щодо продовження терміну в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів (п.п. 5.5). Про продовження терміну розгляду письмово повідомляється автор звернення.

З огляду на зазначене, колегія суддів пристає на позицію апелянтів, що МВС України були тим органом, до якого звертались позивачі, проте відповідь від МВС так і не була надана. Інформація в листі від 22.01.2015 р.№13/Н-370 про пересилання звернення до підпорядкованого органу внутрішніх справ від МВС України, тобто переадресація скарги іншому органу не є відповіддю, а строк розгляду не подовжується в цьому випадку, а лише починається з моменту отримання першим адресатом звернення від громадян і становить 30 днів.

Разом з тим, ні від МВС України, ні від органів, яким звернення нібито було переадресовано, позивачі відповіді у визначений законом строк так і не отримали. Дані обставини свідчать, що відповідач не вжив усі необхідні заходи для своєчасного розгляду зави позивача та не надав відповіді заявникам всупереч вимогам ЗУ «Про звернення громадян».

Також, відповідач в порушення ч. 2 ст. 71 КАСУ, не надав належних доказів у підтвердження законності своїх дій, зокрема, не підтвердив факт направлення відповіді позивачу.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність своїх дій.

Зважаючи на встановлення апеляційною інстанцією протиправності дій щодо ненадання відповідачем відповіді на заяву позивачів, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання надати відповідь також є такими, які підлягають задоволенню, оскільки це відповідатиме повному захисту порушеного права позивачів.

Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 199, 200, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2015 року - скасувати та постановити нове судове рішення, тобто постанову, яким позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання відповіді у встановлений законом строк на заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14.01.2015 року (вх. № Н-114) або повідомлення про збільшення терміну розгляду даної заяви.

Зобов'язати Міністерства внутрішніх справ України надати відповідь на вказану заяву.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернення сплати судового збору в розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.