Справа № 4002/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 4002/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

суддів Соколенко О.М., Потоцької Н.В.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадової особи Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Міністерства юстиції України, повязаної з непоновленням виконавчого провадження і нестягненням коштів; стягнути з Державного бюджету України матеріальну шкоду в сумі 11562,14 гривень та моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в результаті невиконання виконавчого документу у передбачений законом строк, судове рішення Суворовського районного суду м. Одеси, яке набрало законної сили 06.06.2007 року, більше двох років залишається невиконаним з вини посадової особи Державної виконавчої служби. Позивач вважає, що в результаті бездіяльності з боку посадової особи ДВС, яка виразилася, насамперед, у непоновленні виконавчого провадження після скасування судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, вона обмежена у праві володіння, користування та розпорядження коштами, що належать їй на праві власності на підставі судового рішення. Також зазначила, що неправомірними діями державного виконавця їй завдана моральна шкода у розмірі 5000,00 гривень, яка виразилася у нервовому перенапруженні, втраті здорового сну, людських життєвих стосунків. Крім того, просила стягнути матеріальні збитки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 11562,14 гривень, оскільки в результаті несвоєчасного стягнення грошових коштів за виконавчим листом, кошти в розмірі 8622,03 гривень підлягають перерахунку у відповідності до листа Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції про розгляді судових справ» від 03.04.1997 року № 62-97р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в суді позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні адміністративного позову просила відмовити, зазначивши, що у звязку із відсутністю коштів протягом бюджетного року на рахунках Державного казначейства України постановою від 27.06.2008 року ВН № 6859773 виконавчий документ було повернуто стягувачу. У подальшому позивач набула право повторного звернення до виконавчої служби, яким скористалася 30.09.2009 року, в результаті чого постановою від 01.10.2009 року виконавче провадження було відкрито вдруге. У звязку із чим вважала, що з боку посадових осіб Державної виконавчої служби не допущено порушень прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Зважала на недоведеність заявлених до відшкодування сум моральної та матеріальної шкоди, рівно як і на відсутність самого факту заподіяння такої шкоди позивачу.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, Державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на користь позивача стягнуто з Державного бюджету України матеріальну шкоду в розмірі 7622,03 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень, а всього 8622,03 гривень. 10.10.2007 року ОСОБА_1 отриманий виконавчий лист, на підставі якого 25.03.2008 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження (постанова від 25.03.2008 року).

Листами від 26.03.2008 року № М-10431/25/1, від 28.05.2008 року № 25-50-141-405/1 Державному казначейству України направлені для виконання копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2008 року № 6859773 по примусовому виконанню виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси №2-А-73/06 від 10.10.2007 року, та платіжні вимоги №№ 141/1, 166/1, 307/1, 311/1, 321/1, 340/1, 342/1, 343/1, 344/1, 345/1, 347/1, 348/1, 349/1, 365/1, 369/1, 379/1, 383/1, 405/1 .

Листом від 11.06.2008 року № 18-04/6595-9455 Державне казначейство України повернуло вимогу державного виконавця без виконання, оскільки бюджетне призначення на відшкодування шкоди, завданої державною виконавчою службою Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не передбачені, відповідні рахунки відсутні, що унеможливлює виконання судового рішення. У звязку із цим 27.06.2008 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 складено акт, відповідно до якого встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2008 року виконавчий лист №2-А-73/06, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 10.10.2007 року, повернений стягувачу ОСОБА_1, останній розяснено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 27.06.2011 року. Зазначена постанова разом із виконавчим листом №2-А-73/06 від 10.10.2007 року направлена на адресу ОСОБА_1 листом від 01.07.2008 року № М-10431/25/1.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2010 року вищезазначена постанова про повернення виконавчого документа від 27.06.2008 року скасована; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зобовязано відновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-А-73/06, виданого 10.10.2007 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Поряд із тим, судом встановлено, що позивач 30.09.2009 року повторно подала виконавчий лист до виконання, в результаті чого Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби від 01.10.2009 року № ВН 15038366 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-А-73/06, виданого 10.10.2007 року Суворовським районним судом м. Одеси. Зазначені обставини не заперечувалися представником позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем фактично оскаржується бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби щодо непоновлення виконавчого провадження та, як наслідок, нестягнення коштів.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Враховуючи, що на момент винесення Одеським апеляційним адміністративним судом рішення від 04.03.2010 року та звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-А-73/06 було відкрито вдруге, а саме 01.10.2009 року, після чого державним виконавцем вчинялися відповідні дії з його примусового виконання, які не є предметом даного спору, судом не встановлено допущення з боку посадових осіб Державної виконавчої служби бездіяльності, яка б полягала у непоновленні виконавчого провадження. При цьому суд враховує, що станом на 16.07.2010 року будь-яких заяв від ОСОБА_1 разом із виконавчим документом до Департаменту ДВС не надходило.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні бути прийняті в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2009 року спростовує доводи позивача щодо бездіяльності посадових осіб ДВС, яка виразилася у непоновленні виконавчого провадження.

Крім того, враховуючи, що судом не встановлена бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, похідна позовна вимога щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, у звязку із чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови складено « 19» листопада 2010 року.

Головуючий суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_4

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_5

В позові відмовлено повністю

19 листопада 2010 року.