Справа № 1306/3750/12 (2а/1306/161/12)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/36412/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Дрогобицького районного суду Львівської області від 27 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про призначення пенсії на пільгових умовах,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. Просила визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язати відповідача призначити та виплачувати з 20 березня 2011 року ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, роботу ОСОБА_4 на посаді контролера якості цеху по виробництву плоских клеєних матеріалів Відкритого акціонерного товариства «Бориславська фабрика клеєних нетканих матеріалів».

Постановою Дрогобицького районного суду Львівської області від 27 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування вказаних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 26 вересня 1983 року по 10 жовтня 2001 року працювала на посадах контролера цеху по виробництву плоских клеєних матеріалів, контролера якості нетканих клеєних полотен, контролера якості відділу технічного контролю.

З уточнюючої довідки про особливий характер або умови праці, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, від 9 грудня 2002 року № 604 вбачається, що позивачка працювала повний робочий день в якості контролера якості готових полотен цеху по виробництву клеєних нетканих полотен з 22 листопада 1983 року по 31 грудня 1997 року, що передбачено Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно висновку Державної експертизи умов праці від 8 лютого 2011 року № 2702 про результати експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці у Відкритому акціонерному товаристві «Бориславська фабрика клеєних нетканих матеріалів» атестація робочих місць у 1992 році проведена на вказаному підприємстві відповідно до вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 1 серпня 1992 року. За результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах контролерам якості, як робітникам, які зайняті у виробництві клеєних нетканих матеріалів (служба технічного контролю, цех плоских клеєних матеріалів).

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області із заявою про призначення їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, відповідач відмовив ОСОБА_4 у призначенні вказаної пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки працювала повний робочий день з 22 листопада 1983 року по 31 грудня 1997 року на посаді контролера якості цеху по виробництву плоских клеєних матеріалів Відкритого акціонерного товариства «Бориславська фабрика клеєних нетканих матеріалів». Вказана посада передбачена Списками № 2, що діяли відповідно до постанов Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення та підтверджена за результатами атестації.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно Порядку проведеня атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 1 серпня 1992 року (далі - Порядок), та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15).

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що на день подання позивачкою заяви про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах були наявні всі умови, що дають право на її призначення, визначені п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: досягнення позивачкою 50 років, загальний стаж роботи понад 20 років, з них понад 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, тому позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах задоволені обґрунтовано.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та спростовуються висновками судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процессуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького районного суду Львівської області від 27 листопада 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк