Справа № 22а-2812/11
Суддя: Чічіль В. А.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 22а-2812/2011 року Головуючийпо 1-й інстанції: Шиян В.
Суддя-доповідач: Чічіль В.А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської обла в складі: Головуючого - Чічіля В.А.

Суддів: Антонова В.М., Мартева С.Ю.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційна скаргою Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві на постанову Київського районного суду в м. Полтаві від 01 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду Украї Київського району в м. Полтаві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провес перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 01 березня 2010 року позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в місті Полта про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести перерахунок пенсії задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в міс Полтава - протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Київського району в місті Полта здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її розміру на ЗО мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «П] загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 ріь 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 20( року, за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року, з урахуванням фактичі проведених виплат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 іншій частині - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ-Київського району в м. Полтава просить вищевказш постанову місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволен позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплат допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „П|: загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішень справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеля ці йі: скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд періш інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням нор матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має стату дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має прав на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30° мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку щодо здійснення позивач доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначся висновки суду' ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007*за №6 рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „І1р< Державний бюджет України" та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року X 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу 11 Закону Україні «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актії України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почати діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону' України „Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний-фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України" -і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтава - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду в м. Полтаві від 01 березня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ПІДПИС:

Судді: підписи

З оригіналом згідно: