Справа № 2а-10047/09/0470
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/800/2158/14

К/800/55705/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Кохан О.С.

представників сторін:

позивача Кривошеїна І.О.

відповідача 1 не з'явився

відповідача 2 не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скаргиСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року
у справі№2а-10047/09/0470
за позовомПублічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»
до за участюСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області Прокуратури м. Дніпропетровська
простягнення бюджетної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі по тексту - відповідач 1, СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську) та Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач 2, ГУДКСУ у Дніпропетровській області), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську щодо ненаправлення висновку про бюджетне відшкодування податку на додану вартість за травень 2003 року та лютий 2004 року до органу державного казначейства України та стягнути з державного бюджету України на користь ПАТ «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» бюджетну заборгованість по декларації з ПДВ за травень 2003 року в сумі 949 440,52 грн. і за лютий 2004 року в сумі 816979,51 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, позов задоволено.

Вважаючи, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідачі звернулись до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами, у яких просять скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача 1, в яких зауважив на законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень. Додатково зазначив про надання судами першої та апеляційної інстанції належної правової оцінки доводам податкового органу, викладеним у касаційній скарзі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу у передбачений законом строк не було відшкодовано ПДВ за травень 2003 року та лютий 2004 року. В подальшому податковим органом було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ шляхом прийняття за результатами тематичної перевірки податкового повідомлення - рішення від 13 серпня 2004 № /0/23346, яке в судовому порядку визнано недійсним та скасовано, а сума ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню поновлена у картці особового рахунку платника податку.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що під час розгляду справи було встановлено, що позивач має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, перерахування якого не здійснено останньому. При цьому суди дійшли висновку, що, оскільки право платника податку порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, належним способом захисту такого порушеного права має бути стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь позивача.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків визначені у пункті 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №168/97-ВР). Саме нормами зазначеного пункту регулюються всі питання, пов'язані із порядком визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України №168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає, зокрема, частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України №168/97-ВР).

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України №168/97-ВР пункту платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України №168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.6 пункту 7.7 зазначеної статті на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Вищевказані норми Закон України №168/97-ВР встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою та не ставлять право платника податку на бюджетне відшкодування в залежність від проведення або непроведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника товару.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що правомірність задекларованого позивачем розміру бюджетного відшкодування за травень 2003 року та лютий 2004 року підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2006 року у справі №36/242, постановленою за результатами розгляду касаційної скарги позивача на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2005 року, якою залишено в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року про задоволення позову та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення від 13 серпня 2004 року № /0/23346.

У разі безпідставної відмови платнику податку у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість чи безпідставного невідшкодування бюджетної заборгованості з цього податку, право платника податку фактично порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому способом захисту такого порушеного права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (бюджетне відшкодування), яку позивачем і було заявлено до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про задоволення позову у повному обсязі, а доводи касаційних скарг не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року у справі №2а-10047/09/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна