Справа № 2а-8610/09/2670
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2010-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2010 року 11:50 № 2а-8610/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Власенкової О.О., суддів Качура І.А., Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Чернишевій О.В. вирішив адміністративну справу

за позовом Заступника Генерального прокурора України (далі - позивач)
до відповідача Міністерства транспорту та зв'язку України (далі - відповідач, Мінтрансзв'язку)
треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України (далі - третя особа 1) Інспекція Головного державного реєстратора флоту (далі - третя особа 2)
провизнання частково незаконним та нечинним пункту 8 Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України, затвердженого наказом Міністрерства транспорту та звязку України від 27 березня 1998 року № 93
за участю представників від:

позивачаАтаєва Д.К. (посвідчення)
відповідачаКіча А.І. (за довіреністю) Кирич С.О. (за довіреністю)
третьої особи 1не прибув
третьої особи 2Сергєєв В.О.
Обставини справи:

Позивач - Заступник Генерального прокурора України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Мінтрансзв'язку про визнання незаконним і нечинним пункту 8 Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України, затвердженого наказом Мінтрансзв'язку від 27 березня 1998 року № 93.

Позивач вважає, що в оскаржуваній частині наказ Мінтрансзв'язку суперечить статті 3 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади», якою органам державної влади заборонено створювати позабюджетні фонди, мати позабюджетні спеціальні рахунки та використовувати кошти, одержані за здійснення функцій держави, що передбачають видачу дозволів (ліцензій), сертифікатів, посвідчень, проведення реєстрацій та інших дій на платній основі, в будь-який інший спосіб, крім зарахування таких коштів до Державного бюджету України.

Відповідачем відхилено протест Заступника Генерального прокурора України з вимогою скасувати пункт 8 Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України, що зумовило звернення останнього до суду з позовною заявою.

Представники відповідача позов не визнали, вважають, що в оскаржуваній частині наказ видано відповідачем в межах повноважень та відповідно до законодавства. Зазначають, що Закон України «Про джерела фінансування органів державної влади»не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки предметом його регулювання є фінансове забезпечення діяльності системи органів виконавчої влади, Верховної Ради України та її апарату, Рахункової палати, Президента України, його адміністрації та інших консультативних і дорадчих органів Президента України, судів України, органів прокуратури України, а також інших органів державної влади, до яких не належить Інспекція Головного деражавного реєстратора флоту, діяльність якої врегульовано наказом Мінтрансзв'язку.

Крім того, наполягали на відмові у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Заначали, що за результатуми проведеної ще у 2002 році перевірки Генеральна прокуратура України дізналась про те, що Інспекція Головного державного реєстратора флоту, стягуючи збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі Украни або Судновій книзі України, на підставі актів Мінтрансзв'язку акумулуює отримані кошти на власних рахунках.

До участі у справі за ініціативою представників відповідача залучено третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Міністерство юстиції України та Інспекцію Головного державного реєстратора флоту.

Представник Міністерства юстиції Украни в судове засідання 21 січня 2010 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У раніше наданих суду письмових та усних поясненнях зазначив, що Міністерством юстиції України зареєстровано наказ Мінтрансв'язку від 27 березня 1998 року № 93, оскільки за результатами правової експертизи у 1998 році встановлено його відповідність Конституції та законам України.

Представник Інспекції Головного державного реєстратора флоту заперечив щодо задоволення позову, з підстав зазначених представниками відповідача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 26 січня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Наказом Мінтрансзв'язку від 27 березня 1998 року № 93 затверджено Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України.

Пунктом 8 Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України передбачено наявність у Інспекції Головного державного реєстратора флоту розрахункового рахунку «Кошти за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України», на якому акумулюються кошти, отримані від справляння збору за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі, і використання цих коштів Інспекцією відповідно до кошторису, зватвердженого Мінтрансзв`язку.

Проведеною Генеральною прокуратурою України перевіркою встановлено, що пункт 8 Положення про збір не приведено у відповідність зі статтею 3 Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади", у зв'язку з чим 19 червня 2009 року Заступником Генерального прокурора України принесено протест № 08/1-79023 вих.09 з вимогою скасувати зазначений пункт Положення.

Листом від 03 липня 2009 року № 7129/04/10-09 Мінтрансзв'язку відхилив згаданий протест, вважаючи його необгрунтованим, оскільки пункт 8 Положення про збір не суперечить законодавству.

Частиною 1 статті 21 Закону України "Про прокуратуру" прокурору надано право приносити протест на акт, що суперечить закону. При цьому прокурор не обмежений строками щодо принесення протесту на незаконний акт.

Згідно з частиною 1 статті 99 КАС Україн адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України "Про прокуратуру", у разі відхилення протесту, принесеного на акт, що суперечить закону, або ухилення від його розгляду, прокурор має право звернутися до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду.

Позивачем дотримано строки звернення до суду з адміністративним позовом.

Однак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову, що обгрунтовується таким.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Мінтрансзв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2006 року № 789, назване Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики і галузі авіаційного, автомобільного, залізничного, морського і річкового транспорту та у сфері використання повітряного простору України, забезпечення безпеки руху, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, надання послуг поштового звязку, телекомунікацій та іінформатизації, користування радіочастотним ресурсом України.

Згідно з абзацом 1 пункту 4 Положення про Мінтрасзв'язку одним із основних його завдань є здійснення державного управління в галузі торговельного мореплавства.

Пунктом 8 Положення про Мінтрансзв'язку визначено, що назване Міністерство в межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Оскаржуваний наказ розроблений Мінтрансзв'язку відповідно до Кодексу торговельного мореплавства України і пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 1997 року № 1069 «Про затвердження Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України».

Абзацом 5 статті 26 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що Порядок ведення Державного суднового реєстру і Суднової книги України встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 2 статті 28 Кодексу торговельного мореплавства України за реєстрацію судна у Державному судновому реєстрі або Судновій книзі України і будь-яких подальших змін раніше зроблених записів у них про зареєстроване судно стягується встановлений збір, порядок стягнення та розмір якого встановлюються центральним органом виконавчоїх влади в галузі транспорту за погодженням з центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 1997 року № 1069 «Про затвердження Порядку ведення Державного суднового реєстру України і суднової книги України»затверджено однойменний Порядок. Згідно з пунктом 4 цього Порядку загальне керівництво та контроль за реєстрацією і веденням обліку суден в Україні здійснює Інспекція Головного державного реєстратора флоту, яка входить до сфери управління Мінтрансзв'язку. Положення про Інспекцію Головного державного реєстратора флоту затверджується Мінтрансзв'язку. Інспекцію очолює Головний державний реєстратор флоту, який призначається Мінтрансзв'язку.

Наказом Мінтрансзв'язку від 20 жовтня 1997 року № 369 «Про утворення Інспекції Головного державного реєстратора флоту»утворено Інспекцію Головного державного реєстратора флоту та затверджено Положення про цю Інспекцію (далі -Положення про Інспекцію).

Наказом від 27 березня 1998 року № 93 Мінтрансзв'язку затверджено Положення про збір за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі (далі - Положення про збір).

Згідно з пунктом 2 Положення про збір цей збір стягується Інспекцією з метою забезпечення ефективного функціонування в Україні єдиної системи державної реєстрації суден.

Оскаржуваним пунктом 8 Положення про збір передбачено наявність у Інспекції Головного державного реєстратора флоту розрахункового рахунку «Кошти за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України», на якому акумулюються кошти, отримані від справляння збору за реєстрацію суден у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі, і використання цих коштів Інспекцією відповідно до кошторису, зватвердженого Мінтрансв'язку.

Відповідно до пункту 9 Положеня про збір контроль за використанням коштів від збору здійснюється Мінтрансзв'язку та державними органами України відповідного до чинного законодавства.

Аналіз вищевикладених положень законодавства в їх сукупності дає підстави стверджувати, що наказ від 27 березня 1998 року № 93, яким затверджено Положення про збір, видано Мінтрансзв'язку на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

14 березня 2000 набрав чинності Закон України "Про джерела фінансування органів державної влади" (далі - Закон) від 30 червня 1999 року.

Статтею 3 Закону встановлено, що органам державної влади заборонено створювати позабюджетні фонди, мати позабюджетні спеціальні рахунки та використовувати кошти, одержані за здіймнення функцій держави, що передбачають видачу дозволів (ліцензій), сертифікатів, посвідчень, проведення реєстрацій та інших дій на платній основі, в будь-який інший спосіб, крім зарахування таких коштів до Державного бюджету України.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо того, що пункт 8 Положення про збір суперечить статті 3 Закону, що пояснюється наступним.

Згідно зі статтею 1 Закону предметом його регулювання є питання фінансового забезпечення діяльності системи органів виконавчої влади (Кабінету Міністрів України, міністерств, комітетів, агенств, служб, адміністрацій. Департаментів, комісій, управлінь, палат, фондів, інспекцій, бюро та інших центральних органів виконавчої влади і місцевих державних адміністрацій), Верховної Ради України та її апарату, Рахункової палати, Президента України, його адміністрації та інших кунсультативних і дорадчих органів Презиента України, судів України, органів прокуратури України, а також інших органів державної влади (далі -органи державної влади).

При цьому, статтею 3 Закону, якою позивач обгрунтовує позовні вимоги, встановлено обмеження фінансування для органів державної влади.

Інспекція Головного державного реєстратора флоту не належить до кола органів державної влади, оскільки відповідно до пункту 1 Положення про Інспекцію остання є державним підприємством, заснованим на державній власності, яке належить до сфери управління Мінтрансзв'язку. Метою діяльності Інспекції є здійснення загального керівництва та контролю за реєстрацією та веденням обліку суден в Україні, що мають право плавання під Державним Прапором України.

За таких обставин Закон України "Про джерела фінансування органів державної влади" не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Позивачем не доведено обставини, якими обгрунтовується позов.

Керуючись статтями 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Головуюча суддя О.О. Власенкова

Судді І.А.Качур

І.П.Васильченко

Повний текст постанови складено та підписано 01 лютого 2010 року.