Справа № 760/23470/13-а
Суддя: Лозинська М. І.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2/-а-748/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лозинської М.І.,

за участі секретаря - Панченка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу дорожньо - патрульної служби по обслуговуванню стаціонарного поста №3 при УМВС України в Херсонській області старшого лейтенанта міліції Потапова Леоніда Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АГ2 3849629 від 17.10.2013 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн., нібито за те, що 17.10.2013 р. о 09 год. 54 хв., ОСОБА_1 на 474 км а/д Харків - Сімферополь, керуючи автомобілем марки «Рено», дн НОМЕР_1,перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/год., при швидкості руху 90 км/год., рухався 113 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №000733.

З даною постановою позивач не згоден, вважає її такою, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам, та зазначив, що 17.10.2013 р. він керував автомобілем з дозволеною швидкістю руху.

Позивач вважає, що встановлення факту вчинення ним адміністративного правопорушення на підставі показань приладу «Трукам» не є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення та показання даного приладу не можуть бути прийнятті як доказ достовірно встановленої швидкості руху саме його автомобіля.

Також позивач зазначив, що на момент зупинення його працівником ДАІ, він рухався в інтенсивному потоці транспортних засобів, що виміряна швидкість може належати будь - якому іншому транспортному засобу.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив про його задоволення.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не направив до суду представників та про причини неявки які можуть бути визнані судом поважними не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належних чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За наявності таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АГ2 3849629 від 17.10.2013 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн., нібито за те, що 17.10.2013 р. о 09 год. 54 хв., ОСОБА_1 на 474 км а/д Харків - Сімферополь, керуючи автомобілем марки «Рено», дн НОМЕР_1,перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/год., при швидкості руху 90 км/год., рухався 113 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №000733.

Згідно ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому з складеного відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити належність показів спецприладу, яким вимірювалась швидкість руху автомобіля позивача, саме автомобілю позивача, оскільки, як зазначає останній він рухався в інтенсивному потоці транспортних засобів, а тому визначена відповідачем швидкість могла відноситись до іншого транспортного засобу.

Статтю 14-1 КУпАП, яка передбачала, що у разі фіксації правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, визнано такою, що не відповідає Конституції, так як безпосередньо не визначає складу правопорушення, а тому не може бути самостійною підставою для притягнення до такої відповідальності.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» - інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом (до якої відноситься і інформація, отримана за допомогою приладу «Візир») повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації (КСЗІ) з підтвердженою відповідністю.

Вимірювач швидкості «Трукам» фактично не є таким, який працює в автоматичному режимі. Його використання з метою фіксування правопорушень здійснюється безпосередньо працівником ДАІ, він працює від акумуляторної батареї, відповідно до технічних характеристик має можливості вибору спеціальних режимів роботи.

Цей прилад може за своїми технічними можливостями фіксувати швидкість іншого автомобіля, який рухається поруч, а не того, який зупинили працівники міліції. Відсутні будь-які підстави, підтверджені належними доказами, що швидкість належить саме автомобілю позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1ст.251 КУпАП).

Таким чином, при складанні постанови про адміністративне правопорушення старшим лейтенантом міліції Потаповим Леонідом Михайловичем порушені вимоги наведеної норми, а також порушено положення ст.280 КУпАП.

Так, старшим лейтенантом міліції Потаповим Леонідом Михайловичем достеменно не встановлено, чи був винен саме позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що будь-яких доказів вини в постанові по справі про адміністративне правопорушення не наведено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів на спростування посилань позивача.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження частково в ході розгляду справи, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. ч.1 ст.122, 254, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 6, 17, 18, 104-106, 128, 158, 159, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу дорожньо - патрульної служби по обслуговуванню стаціонарного поста №3 при УМВС України в Херсонській області старшого лейтенанта міліції Потапова Леоніда Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2013 року серія СА № 253023 прийняту Інспектором взводу дорожньо - патрульної служби по обслуговуванню стаціонарного поста №3 при УМВС України в Херсонській області старшим лейтенантом міліції Потаповим Леонідом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В силу ст.171-2 КАС України постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя