Справа № 332/2311/15-а (2-а/332/68/15)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" вересня 2015 р. справа № 332/2311/15-а (2-а/332/68/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2015 року суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії,- задоволено: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо незарахування ОСОБА_1 при призначені пенсії періоду його роботи з 04.10.1986 року по 31.12.1991 року до пільгового стажу за Списком № 1. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 04.10.1986 року по 31.12.1991 року до пільгового стажу за Списком № 1, провести перерахунок розміру призначеної пенсії та здійснити її виплату з урахуванням різниці, яка була виплачена з часу призначення пенсії.

Не погодившись з постановою суду, Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у спірний період часу з 04.10.1986 року по 31.12.1991 року працював слюсарем з ремонту металургійного обладнання на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь». В подальшому його професія була перейменована на слюсаря-ремонтника, а підприємство перетворено у ВАТ «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь». Право позивача ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 підтверджується довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.12.2010 року № 1388, виданою ВАТ «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь», та уточнюючою довідкою цього ж підприємства від 17.04.2015 №258.

На теперішній час позивач ОСОБА_1 з 12.12.2010 року є пенсіонером за віком на пільгових умовах від повідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як встановлено судом, УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя перерахунку пенсії, відповідно до наданих довідок, позивачу ОСОБА_1 не зробило, а лише листом від 18.05.2015 року за № 70/0-8 повідомило, що зарахувати пільговий стаж за Списком № 1, за певних умов, можливо тільки з 01.01.1992 року (з дати введення до Списку № 1) згідно Постанови РМ СРСР № 162 від 11.03.1994 року, а період роботи з 04.10.1986 року по 31.12.1991 року за Списком № 2, оскільки дана посада до 1992 року була передбачена Списком № 2, затвердженого Постановою СМ СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Оригінал довідки від 17.04.2015 року за № 258, виданої ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та наданої позивачем для проведення перерахунку пенсії був йому повернутий.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після винесення рішення про призначення пенсії не видав його та не направив відповідного повідомлення про призначення позивачу, хоча мав це зробити не пізніше 10 днів з дня прийняття рішення, а тому про те, як саме зараховано періоди його роботи за Списком № 1 та зроблено розрахунок стажу при призначені пенсії ОСОБА_1 не знав. Оскільки статтею 24 Закону № 1058 передбачено зарахування кожного повного року роботи за Списком № 1 у подвійному розмірі, то не врахування вищезазначеного періоду його роботи до пільгового стажу за Списком № 1 суттєво занижує розмір його пенсії.

Відповідно до п. З Порядку застосування Списків, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», яка діяла до 31.12.1991 року, посада слюсаря-ремонтника була віднесена до Списку № 2. У період роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника з 01.01.1992 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року № 10, згідно якої вказана посада відноситься до Списку № 1.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказаний Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки з 01.01.1992 року посада слюсаря-ремонтника віднесена до Списку № 1, то і попередній трудовий стаж на вказаній посаді з 04.10.1986 року до 31.12.1991 року, має бути віднесений до стажу, що надає право позивачу на пільгову пенсію за Списком № 1.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та бере до уваги ,що відповідачем жодних рішень щодо здійснення перерахунку пенсії або про відмову в проведенні такого перерахунку по поданій позивачем ОСОБА_1 заяві не приймалося, а лише була надана відповідь.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Дослідивши дані матеріали справи, колегія суддів робить висновок про те, що в

процесі судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своєї бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко