Справа № 22-а - 5629/11
Суддя: Сидоренко І. П.
Дата ухвалення: 2011-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2011р. м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючого судді: Сидоренко І.П., суддів: Погорєлової С.О., Цюри Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати підвищення до пенсії як інваліду війни у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відмови у проведенні перерахунку та виплати недорахованих сум такого підвищення, стягнення невиплаченої частини пенсії за минулий час,-

ВСТАНОВИЛА:
03.02.2010року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в невиплаті підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93р. №3551-12 в редакції Закону України від 23.11.95р. №458, за період з 09.01.2000р. по 31.12.2005р., відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку і виплаті недорахованих сум такого підвищення за вказаний період, та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області недоплаченої частини пенсії за минулий час, з урахуванням підвищення пенсії як інваліду війни, в розмірі 62757 грн. 77 коп. При цьому обґрунтував свої позовні вимоги з ч.3 ст. 13 Закону України №3551-12 від 22.10.93р. та ст.ст. 15, 25 Закону України №2262-12 від 09.04.92р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону України від 25.03.96р.), згідно яких пенсії інвалідам війни 2-ї групи підвищуються на 350 % мінімальної пенсії за віком (а.с.1-5).

Постановою суду від 16.04.2010р. адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено (а.с.30-33). Суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в невиплаті ОСОБА_1 підвищення пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірах, встановлених Законом України від 22.10.1993р. №3551-12 (в редакції Закону України від 23.11.95р. №458) з 09.01.2000р. по 31.12.2005р.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті недорахованих за період з 09.01.2000р. по 31.12.2005р. сум підвищення пенсії як інваліду війни 2-ї групи.

Суд стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої частини пенсії за період з 09.01.2000р. по 31.12.2005р. з урахуванням підвищення пенсії як інваліду війни 2-ї групи в розмірі 62757грн. 77коп. Та допустив негайне виконання рішення суду в повному обсязі задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області ставиться питання про скасування постанови суду та ухвалення нової про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, при цьому апелянт посилається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, не застосовано строк позовної давності (а.с.45-46).

__________________________________

Справа №22а-5629/2011р. Категорія 10.2.4

Головуючий по першій інстанції Кравчук Т.С.

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи під час письмового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 09.01.2000 р. є інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року (в редакції Закону України від 23.11.1995р.) та ст.ст. 15, 25 Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(в редакції Закону України від 25.03.1996р.) пенсії інвалідам війни 2-ї групи підвищуються на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом також встановлено, що Одеським обласним військовим комісаріатом позивачу як інваліду війни 2-ї групи проводилась виплата такого підвищення пенсії в розмірі 58,17 грн. на місяць з 09.01.2000р. по 30.09.2003р., та з 01.10.2003р. по 31.12.2005р. в розмірі 69,69грн. в місяць.

При проведенні розрахунку підвищення пенсії військовим комісаріатом були застосовані постанови Кабінету Міністрів України № 342 від 19.03.96 року і № 831 від 26.07.96 року, якими визначалося проведення виплат підвищення пенсій ветеранам війни виходячи з розрахунку 16 грн. 62 коп., а з 01.10.2003р. - постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №1350 від 27.09.2003 року, якими проведення підвищення пенсій ветеранам війни визначалося виходячи з розрахунку 19 грн. 91 коп.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна гарантія, встановлюється законами.

Таким чином, встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. З урахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися підвищення пенсії позивачу як інваліду війни, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру підвищення пенсії інвалідам війни у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ч. 3 ст. 2 та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ч. 3 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум`і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.96 року, № 831 від 26.07.96 року, №1 від 03 січня 2002 року та №1350 від 27.09.2003 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що мінімальний розмір пенсії за віком залежить та має відповідати за розміром прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом, та змінюється у разі становлення законом нового розміру прожиткового мінімуму.

Законами України про Державні бюджети на 2000-2005 роки прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, було встановлено відповідно: на 2000 рік - у розмірі 216 грн. 56 коп., на 2001 рік - у розмірі 248 грн. 77 коп., на 2002 та 2003 роки - в розмірі 268 грн., на 2004 рік - у розмірі 284 грн. 69 коп. та на 2005 рік у розмірі 332 грн.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачем недоотримано суму підвищення його пенсії як інваліда війни 2-ї групи в розмірі 62757грн. 77коп.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Закон у порівнянні з постановами Кабінету Міністрів України має вищу юридичну силу, у зв`язку з чим відповідачам слід було застосувати норму Закону, якою встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, який має відповідати встановленому законом прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не норму підзаконного нормативно-правового акта.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що проведення відповідачем розрахунку підвищення до пенсії позивачу як інваліду війни 2 групи, виходячи з установлених постановами Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року № 342 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 березня 1996 року, та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 березня 1996 року», від 26.07.1996 року № 831 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 серпня 1996 року та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року», від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету`розмірів є неправомірним.

Враховуючи, що з 01 січня 2007 року функції з призначення, виплати та перерахунку пенсій, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`передано територіальним органам Пенсійного фонду України, колегія суддів вважає, що саме на ГУ ПФУ в Одеській області з 01 січня 2007 року покладено обов`язок по нарахуванню та виплаті зазначеного підвищення пенсії, а тому суми недоотриманого позивачем підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 62757грн. 77коп., має бути стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

До даної категорії спорів необхідно застосувати норму ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно з якою суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову у разі присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 195, 197, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010р. без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Суддя: Т.В. Цюри

Суддя: С.О.Погорєлова