Справа № 2а-8447/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а- 8447/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південної митниці про визнання відмови в пільговому розмитненні неправомірною, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправною відмову Південної митниці у пільговому розмитнені транспортного засобу, що належить ОСОБА_1; зобовязати Південну митницю здійснити митне оформлення автомобіля БМВ Х5, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, із звільненням від оподаткування (без сплати митного збору, ПДВ та акцизного збору); зобовязати видати митне свідоцтво в УДАІ ГУ МВС України в Одеській області з обмеженням відчуження протягом року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2008 року по липень 2010 року він був зареєстрований та постійно проживав на території м. Тираспіль Придністровської Молдавської Республіки. У цей час ним був придбаний автомобіль БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, який зареєстрований на його імя 29.03.2008 року. У звязку із виїздом на постійне місце проживання до України зазначений автомобіль 04.08.2010 року було знято з обліку РРЄО УДАІ ПМР. 13.09.2010 року позивач звернувся до Південної митниці із заявою про здійснення митного оформлення вказаного автомобілю у відповідності до ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», на що 26.08.2010 року отримав відповідь Південної митниці щодо відмови у пільговому розмитнені автомобіля. Позивач вважає відмову Південної митниці протиправною, у звязку із чим звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні адміністративного позову просив відмовити, зазначивши, що листами від 26.08.2010 року № 19/28-03/8498 та від 31.08.2010 року № 19/28-03/8742 позивачу повідомлено про події та заходи, які будуть вживатися митним органом у майбутньому для перевірки правомірності пільгового ввезення транспортного засобу на митну територію України, а картка відмови в оформленні транспортного засобу не надавалась, тому фактична відмова з боку митного органу в пільговому розмитнені автомобіля відсутня. Зазначив, що документи Придністровської Молдавської Республіки не визнаються офіційними в Республіці Молдова, у звязку із чим передбачені ст.8 Закону умови не виникли, право на митне оформлення автомобіля із звільненням від оподаткування позивачем не набуто.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Судом встановлено, що ОСОБА_1, якому належить на праві приватної власності автомобіль БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, постійно проживав на території міста Тираспіль Придністровської Молдавської Республіки з березня 2008 року по липень 2010 року, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті про взяття на консульський облік та зняття з обліку у звязку з переселенням на постійне місце проживання в Україну. Також зазначені обставини убачаються із адресного листа вибуття форми №20 від 15.07.2010 року, згідно якого ОСОБА_1 в березні 2008 року прибув з м. Одеси до м. Тираспіль, де був прописаний за адресою: м. Тираспіль, вул. Крупської, 11, гурт., звідки 15.07.2010 року вибув до м. Одеси на постійне місце проживання.

Згідно довідки Республіканського реєстраційно-екзаменаційного відділу УДАІ МВС ПМР № В-540 від 04.08.2010 року автомобіль БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, вперше зареєстрований на імя позивача в МРЕО ДАІ м. Тираспіль 29.03.2008 року та 04.08.2010 року знятий з обліку у звязку з переїздом власника автомобіля на постійне місце проживання до м. Одеси, номерні знаки здані, виданий транзит серії МВБ 3789.

Згідно довідки Управління у справах міграції МВС ПМР від 04.08.2010 року №12/1-3783 позивач постійно був прописаний та перебував з березня 2008 року за адресою: м. Тираспіль, вул. Крупської, гурт., 11; виписаний 15.07.2009 року до України, за видом на проживання № 008609, виданого УвСМ МВС МПР від 28.03.2009 року та закордонному паспорту Республіки Україна АН № 577580 від 21.03.1998 року.

13.09.2010 року позивач звернувся до Південної митниці Державної митної служби з заявою про здійснення митного оформлення зі звільненням від оподаткування належного на праві приватної власності автомобіля, у звязку з переїздом на постійне місце проживання в Україну.

Рішенням від 26.08.2010 року позивачу було відмовлено у пільговому оформленні автомобіля у звязку з тим, що згідно бази даних Державного Регістру транспорту Республіки Молдова, транспортний засіб БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, на обліку не знаходився, а документи Придністровської Молдавської Республіки юридичної сили на території України не мають, та запропоновано позивачу звернутись до відділу оформлення транспортних засобів для вирішення питання щодо вивезення автомобілю за межі митної території України або здійснення його митного оформлення зі сплатою всіх необхідних платежів згідно чинного законодавства України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення митного органу необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.252 Митного Кодексу України передбачено звільнення від оподаткування під час митного оформлення предметів, що ввозяться (пересилаються) у разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» при ввезенні на митну територію України дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що особа є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Згідно визначень, наданих у ст. 1 Закону під постійним місцем проживання розуміють місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Таким чином, законодавством передбачені дві умови звільнення від оподаткування транспортного засобу ввезеного на митну територію України громадянами в разі переселення: громадянин є власником такого транспортного засобу не менше року, та перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання цього громадянина не менше року. При цьому, відповідно до ст. 1 Закону обовязковою умовою є саме проживання громадянина на території країни постійного місця попереднього проживання не менше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 26.03.2008 року був прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова, а не Придністровській Молдавській Республіці; факти володіння транспортним засобом не менше року та перебування транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року підтверджуються довідкою Республіканського реєстраційно-екзаменаційного відділу УДАІ МВС ПМР № В-540 від 04.08.2010 року, згідно з якою автомобіль БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, був зареєстрований на імя позивача з 29.03.2008 року по 04.08.2010 року, та довідкою УвСМ МВС МПР від 04.08.2010 року № 12/1-3783, відповідно до якої ОСОБА_1 був постійно прописаний та проживав з березня 2008 року по липень 2010 року в м. Тираспіль, Молдавська Придністровська Республіка. Таким чином, суд дійшов висновку, що передбачені законодавством умови для звільнення від оподаткування транспортного засобу ввезеного на митну територію України позивачем дотримані.

Рішенням Південної митниці позивачу відмовлено в пільговому митному оформлені, зокрема з підстави відсутності у позивача офіційних документів, які дають право на пільгове митне оформлення. При цьому лист не містить обґрунтувань та жодного доказу в підтвердження того, що надані позивачем документи щодо його проживання в Придністровській Молдавській Республіці, придбання та реєстрації транспортного засобу, громадянства України є недійсними.

Суд не може ставити під сумнів легітимність документів, які мають походження з Придністровського регіону (м. Тираспіль) Республіки Молдова, тільки на підставі їх походження з вказаного регіону, оскільки такий висновок міг би завдати суттєвої шкоди правам, свободам та інтересам громадян, які у свою чергу не повинні бути залежними від вирішення міжвідомчих питань щодо компетенції та рівня повноважень юридичних осіб Республіки Молдова.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.19993 року документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Дану Конвенцію підписали Республіка Вірменія, Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Киргизьська республіка, Республіка Молдова, Російська Федерація, Республіка Таджикистан, Республіка Туркменістан, Республіка Узбекистан, Україна, а також приєдналися Азейбарджанська Республіка та Грузія. Придністровська Молдавська республіка не є стороною Конвенції від 22 січня 1993 року, проте виходячи із принципів адміністративного судочинства та Конвенції про захист прав та основних свобод людини, відповідно до ст. 14, ст. 1 протоколу № 12 якої, здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану народження або інших обставин. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1. Принципами Європейського судочинства є, зокрема, законність та справедливість. Справедливість стоїть вище права, є реалізацією права, завданням нормотворчості і правозастосовної діяльності. Норми права повинні приводитися у відповідність з вимогами справедливості, суд приходить до висновку, що наслідки невизнання держави застосовуються та стосуються лише невизнаного утворення, його представників та агентів і не стосуються фізичних і юридичних осіб з невизнаних держав.

Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 роз'яснив, що верховенство права вимагає від держави його втілення як у правотворчу, так і правозастосовну діяльність. Як зазначив Конституційний Суд України, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

В Рішенні Конституційного Суду України N 3-рп/2003р від 30.01.2003 року зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності обовязок доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що надані позивачем до Південної митниці документи про реєстрацію автомобіля на території Придністровської Молдавської Республіки (частина території Республіки Молдова) не можуть вважатися офіційними документами відповідно до довідки ОСОБА_2 інформаційного розвитку Республіки Молдова від 11.01.2010 року (вих.№03/3339) та ОСОБА_2 іноземних справ та європейської інтеграції Республіки Молдова від 11.06.2007 року. Проте вказані доводи відповідача судом визнаються безпідставними та взаємноспростовуючими.

Також суд критично ставиться до тверджень відповідача стосовно того, що позивач, наполягаючи на пільговому митному оформлені транспортного засобу в порядку ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України», порушив Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджені Наказом ДМСУ №1118 від 17.11.2005 року.

Як вбачається з відповіді Південної митниці від 26.08.2010 року, остання є результатом розгляду заяви позивача щодо пільгового митного оформлення транспортного засобу по-суті. В зазначеному рішенні міститься посилання відповідача на відсутність підстав для пільгового оформлення транспортного засобу з посиланням на відсутність підтвердження Головним управлінням реєстрації транспорту і кваліфікації водійського складу Державного підприємства «REGISTRU»ОСОБА_2 інформаційного розвитку Республіки Молдова факту перебування на обліку в Республіці Молдова транспортного засобу БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B. У звязку із цим, Південна митниця дійшла висновку щодо неможливості здійснення митного оформлення належного позивачу автомобіля з наданням пільг, передбачених ст. 8 Закону України №2681-III від 13.09.2001 року та відмовила ОСОБА_1 в розмитненні належного йому автомобілю з наданням податкових пільг.

Надана відповідачем відповідь від 26.08.2010 року розцінюється судом як офіційна відмова в митному оформленні автомобіля зі звільненням від оподаткування, оскільки це випливає із змісту та суті зазначеного листа митного органу. При цьому суд враховує, що зазначені позовні вимоги підлягають розгляду адміністративним судом, оскільки такий спосіб захисту відповідає завданням адміністративного судочинства, визначеним ст. 2 КАС України, та передбачений ч.2 ст. 162 КАС України.

Також суд відхиляє пояснення представника відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, щодо невірного зазначення номеру кузова транспортного засобу у поданій до Південної митниці позивачем заяві від 21.08.2010 року, оскільки очевидною вбачається описка в зазначеному номері - 5UXFE8357LZ99212, де пропущений символ за порядковим номером №10 «8», замість належного - 5UXFE83578LZ99212.

Крім того, для цілей розгляду даної справи варто відзначити справу »проти dag»(2002 рік), яка стосувалася так званої «Турецької Республіки Північного Кіпру». Основним питанням було, чи визнає британський суд розлучення, здійснене у Турецькій Республіки Північного Кіпру, незважаючи, що Турецька Республіка Північного Кіпру не визнана Великою Британією. Застосування «Доктрини невизнання»унеможливило б визнання цього розлучення. Після ретельного аналізу судової практики Великої Британії та Сполучених Штатів Америки суддя Самнер вирішив, що виняток з доктрини невизнання у справі »проти ldag»може бути зроблений щодо адміністративних та інших актів, таких як розлучення. Виходячи з цього судового рішення, акти приватного права невизнаних держав можуть визнаватися як такі, що є юридично чинними у судах Великої Британії у випадку, якщо немає заборони, встановленої законом на таке визнання і що це рішення суду не стане перешкодою для ведення урядом Великої Британії міжнародних відносин. Такий підхід значно полегшує наслідки невизнання для фізичних осіб.

В іншій справі (»проти Minister of Agriculture, Fisheries & Food, ех Parte S.Р. Anastasiou (Pissouuri) and Others») основним стало питання щодо прийняття Великою Британією митних документів з Турецької Республіки Північного Кіпру. Суд Європейського Співтовариства вирішив, що митні документи не можуть бути прийняті через невизнання Турецької Республіки Північного Кіпру. Отже, Суд Європейського Союзу не підтримав позицію Великої Британії і її Закон про іноземні корпорації 1991 року, який є винятком в універсальних масштабах. Проте такий виняток відповідає потребам сьогодення, коли б публічне право та право зовнішніх зносин невизнання держав не мало негативного впливу на право приватне, на права фізичних та юридичних осіб.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у встановленому порядку перетинув кордон з Республіки Молдова до України, вказавши мету виїзду до України та транспортний засіб, який переміщався через кордон. Таким чином, автомобіль БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, який на праві власності належить позивачу, був пропущений через митний кордон Республіки Молдова на підставі тих документів, які були надані до Південної митниці для оподаткування при митному оформленні свідоцтва про реєстрацію. Очевидним є також і те, що у разі відсутності у позивача документів, які визнаються на території Республіки Молдова, оформлення належного йому автомобіля митною службою Республіки Молдова було б неможливим.

Таким чином, беззмістовним та таким, що порушує права людини в контексті Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини»і не ґрунтується на приписах чинного в Україні законодавства, є твердження відповідача про можливість визнання легітимності документів, виданих на території придністровського регіону (ПМР) Республіки Молдова, для митного оформлення транспортних засобів при їх ввезені у разі переселення на постійне місце проживання в Україну на загальних підставах (при сплаті податків) і не визнання легітимними тих же документів для надання пільг при ввезені транспортних засобів у разі переселення на постійне місце проживання в Україну.

З огляду на викладене, суд вважає наявним право у позивача на здійснення пільгового митного оформлення транспортного засобу, яке належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону механічні транспортні засоби за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, що ввозяться громадянами при переселенні на постійне місце проживання в Україну, підлягають постановці на тимчасовий облік в органах Державної автомобільної інспекції ОСОБА_2 внутрішніх справ України на термін до одного року з оформленням документів на право тимчасової експлуатації таких транспортних засобів з терміном дії на один рік без права відчуження таких транспортних засобів або передачі у користування іншим особам.

Враховуючи викладене вище положення Закону, похідна позовна вимога щодо зобовязання відповідача видати ОСОБА_1 митне свідоцтво для реєстрації автомобіля БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, в УДАІ ГУ МВС України в Одеській області також підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем вчинені всі залежні від нього дії з метою виконання вимог законодавства України щодо митного оформлення його власного транспортного засобу, у звязку із чим відмова Південної митниці у пільговому оформленні автомобілю підлягає визнанню протиправною, а позов задоволенню.

На підставі положень ч.2, 3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Південної митниці щодо відмови ОСОБА_1 у митному оформленні автомобіля БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, з наданням пільг в оподаткуванні.

Зобовязати Південну митницю здійснити митне оформлення автомобіля БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, з наданням пільг в оподаткуванні відповідно до ст. 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України».

Зобовязати Південну митницю видати ОСОБА_1 митне свідоцтво для реєстрації автомобіля БМВ Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 52254148-N62B48B, в УДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови складено «19»листопада 2010 року.

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3

19 листопада 2010 року