Справа № 815/2804/15
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2804/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника відповідача Білоуса В.О.,

представника апелянта Бовра Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування картки відмови та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «УЛС ГЛОБАЛ» звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410004/1 від 02.04.2015 року та картку відмови у прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00012 від 02.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем та китайською компанією «Fuji Industries Limited» укладено контракт на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлено сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту. На виконання вимог зазначеного контракту на адресу позивача надійшов товар тканина з синтетичних поліефірних волокон. Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товару та складання картки відмови неправомірними, оскільки до тимчасової митної декларації, пред'явленої ТОВ «УЛС ГЛОБАЛ» з метою здійснення митного оформлення товару, позивачем було надано документи на підтвердження вартості товару, які не містять розбіжностей, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, укладеному з контрагентом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позову.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову та вважає, що судом не повно з'ясовані обставини справи, що мають істотне значення для вирішення справи по суті виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2014 року між компанією «Fuji Industries Limited» та ТОВ «УЛС ГЛОБАЛ» було укладено Контракт №02/12-СН-ULS на придбання товару. Найменування та кількість товару, ціна, умови постачання, вартість партії поставки, строк поставки, інші умови обумовлюються сторонами в специфікаціях до зазначеного контракту.

На виконання вимог зазначеного контракту на адресу TOB «УЛС ГЛОБАЛ» надійшов товар «тканина з синтетичних поліефірних волокон, змішані головним чином або винятково з штапельних волокон віскози, шириною 1,5 м», виробник «Fuji Industries Limited», країна виробництва Китай.

З метою декларування товару 01.04.2015 року позивач подав до Одеської митниці Державної фіскальної служби митну декларацію №500040001/2015/004286 .

Як вбачається зі змісту вище зазначеної декларації, декларантом заявлено ціну товару на рівні 3,86 дол. США за кг нетто.

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом позивача разом із декларацією подані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції товарами від 11.3.2015 року №500/2014/0000358, морський транспортний документ (морська накладна) NBSLO42527 від 09.02.2015 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) №32 від 31.03.2015 року, коносамент NBSLO42527 від 09.02.2015 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару HGG150015 від 06.02.2015 року, висновок експерта про вартісні характеристики товару №20-06/04-2015 від 01.04.2015 року, рахунок-фактура (інвойс) HGG150015 від 06.02.2015, пакувальний лист INKU2416880/1 від 07.02.2015 року, доповнення до контракту від 06.02.2015 року №2, зовнішньоекономічний контракт від 02.12.2014 року №02/12-СН-ULS, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товарів №2761 від 09.02.2015 року, сертифікат про походження товару загальної форми 15С3306А3715/00003 від 09.02.2015 року, акт фізичного огляду №б/н від 01.04.2015 року, звіт про зважування №б/н від 31.03.2015 року, копія митної декларації країни відправлення №19599492 від 07.02.2015 року, інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №2/1-0-0-1/1/00/5/1/14 від 02.04.2015 року, митна декларація №500040001.2015.004286 від 02.04.2015 року.

У результаті візуальної перевірки наданих разом із митною декларацією документів та співставлення даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості зазначеного товару, було встановлено, що подані документи містять розбіжності, у звязку з чим, на підставі положень ч.3 ст.53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також виписку з бухгалтерської документації.

Листами від 02.04.2015 року №02/04-3 та №02-/7 позивачем було повідомлено митницю про неможливість надати митному органу протягом 10 днів витребувані документи (а.с.60-61).

02.04.2015 року Одеською митницею Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товару №500040001/2015/410004/1, яким визначено митну вартість товару на рівні 5,00 дол. США за кг нетто.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеською митницею Державної фіскальної служби позивачу видано картку відмови №500040001/2015/00012 від 02.04.2015 року.

Також, 02.04.2015 року у відповідності до ст. 55 МК України, товари позивача випущені за митною декларацією №500040001/2015/004339 у вільний обіг згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Згідно ч. 8 ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

На виконання зазначених вимог закону, 27.04.2015 позивачем були надані документи на підтвердження заявленої митної вартості з проханням винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2015/410004/1 від 02.04.2015.

Однак листом № 1405/15-70-25-02 від 05.05.2015, 14.05.2015 року митний орган в порушення вимог чинного законодавства не знайшов підстав винести письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості № 500040001/2015/410004/1 від 02.04.2015.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з зазначеного, аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З зазначеного вбачається, що наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судова колегія вважає, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору [контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу 111 Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу і декларанта.

Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що під час розгляду документів виявлені розбіжності: у розділі «Результати дослідження» висновку експерта про вартісні характеристики товару від 01.04.2015 № 20-06/04-2015, однак не вказано на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару, у специфікації від 06.02.2015 року № 2 до зовнішньоекономічної угоди від 02.12.2015 № 02/12-UKR-ULS та інвойсі від 06.02.2015 року НСС150015 не вказано вагові характеристики товару, в той час як п. 2.2 та п. 4.1 зовнішньоекономічної угоди № 02/12- UKR-ULS від 02.12.2015 року передбачено відображення кількості товару саме у рахунку і специфікації до угоди, у пакеті документів, поданих до митного оформлення відсутні платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, - що протирічить умовам передплати, зазначеним у п.3.3 зовнішньоекономічної угоди..

Декларанту наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, а саме виписку із бухгалтерської документації; угоду із третіми особами, пов'язаної з угодою, про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Коригування митної вартості ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях МД № 500060000/2015/000537 від 14.01.12015 року.

З матеріалів справи вбачається, що у Рішенні № 500040001/2015/410004/1 наявні недостовірні відомості, твердження про те, що «у розділі «Результати дослідження» висновку експерта про вартісні характеристики товару від 01.04.2015 № 20-06/04-2015 не вказано на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару», не відповідає дійсності, адже в графі «Ціль висновку» зазначено : «визначити рівень ринкової вартості вантажу у доларах США, на умовах постачання - СІР - Іллічівськ, Україна (згідно ІНКОТЕРМС); твердження, що «у специфікації від 06.02.2015 № 2 до зовнішньоекономічної угоди від 02.12.2015 № 02/12-ІЖК-ІЛ5 та інвойсі від 06.02.2015 року НСС150015 не вказано вагові характеристики товару, в той час як п. 2.2 та п. 4.1 зовнішньоекономічної угоди № 02/12- ІЖК-ІЛ,5 від 02.12.2015 передбачено відображення кількості товару саме у рахунку і специфікації до угоди» що протирічить само собі, адже у специфікації та рахунку, відповідно до п. 4.1 контракту, зазначено кількість товару, жодного згадування про вагові характеристики, у контракті немає, а тому немає і у специфікації та рахунку.

Що стосується відсутності платіжних документів, то судова колегія зазначає, що згідно п.3.3 Контракту, Покупець повинен здійснити 100 % передоплату за Товар, згідно проформ - інвойсів, або інвойсів на протязі 90 банківських днів прямим банківським перерахунком на рахунок Продавця.

Так, згідно Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 29.09.2009 р. № 580, банківський день - робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції.

Враховуючи, що інвойс датований 06 лютого 2015 року, граничний строк оплати згідно умов контракту - 01 червня 2015 року.

Між тим, оскаржувані рішення митним органом прийняті 02 квітня 2015 року.

Також, коригування митної вартості товару, що ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях МД, не узгоджується з приписами ст. 53 Митного кодексу України.

Таким чином, відповідачем безпідставно було вказано у оскаржуваному рішенні, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція вже була зазначена у Постанові Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2015 року у справі К/800/21224/14 та у Постанові Верхового Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Обов'язок доведення митної ціни товару лежить на декларанту. Митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, судова колегія вважає не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Як вбачається із матеріалів справи Одеська митниця ДФС на підставі відомостей з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (ЄАІС) про оформлення аналогічного товару за митною декларацією № 500060001/2015/000537 встановлено, що митна вартість на даний товар складає - 5 доларів США за м 2 та 1,1861 доларів США за м 2.

Разом з цим, відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, а тому колегія суддів вважає є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначенні митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових під час подання МД.

Виходячи з зазначеного, судова колегія вважає, що оскільки підстави для витребування додаткових документів зазначені митницею та також причини коригування митної вартості є необґрунтованими, а тому винесення оскарженого рішення та картки відмови є неправомірним та такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410004/1 від 02.04.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00012 від 02.04.2015 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.09.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик