Справа № 2а-11311/08/1570
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року м.Одеса

12год.03хв.

Зала судових засідань №210

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

При секретарі - Адамові А.С.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №1229/10-010 від 19.01.2010р.

Від відповідача: не зявився.

Від 3-х осіб:

Від ОСОБА_1 обласної державної адміністрації: не зявився.

Від Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси до Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація та Одесько-Балтська єпархія Української Православної Церкви Київського Патріархату, про припинення юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси, в якій позивач просить суд припинити юридичну особу Релігійну громаду Української православної церкви Київського Патріархату.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.9 Закону України «Про систему оподаткування»та наявність підстав для припинення юридичної особи відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, оскільки в порушення вказаних положень чинного законодавства відповідач більше року (з 01.01.1998р.) не надає до органу ДПС звіти про фінансово-господарську діяльність. ДПІ в Малиновському районі м.Одеси зазначає, що відповідач є підприємством і з моменту державної реєстрації набуло статусу субєкта підприємницької діяльності, отже зобовязано подавати до органів ДПС звітність.

У судовому засіданні 26.01.2010р. протокольною ухвалою суду було залучено до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію та Одесько-Балтську єпархію Української Православної Церкви Київського Патріархату.

Відповідач та треті особи у судові засідання не з'явилися, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заперечення та пояснення на позов не надали, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що юридична особа Релігійна громада Української православної церкви Київського Патріархату зареєстрована 22.12.1997р. рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_1 обласної ради народних депутатів №886/А-97, організаційно-правова форма релігійна організація, дата включення до ЄДРПОУ 16.01.1998р., ідентифікаційний код - 25053368, що вбачається з Довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Розпорядженням ОСОБА_1 обласної державної адміністрації №886/А-97 від 22.12.1997р. зареєстровано статут Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату, що знаходиться в Малиновському районі АДРЕСА_1.

З матеріалів справи також вбачається, що 05.03.1998р. відповідача взято на облік за №548 в органах ДПС, що підтверджено довідкою ДПІ у Малиновському районі м.Одеси №5208/29-107 від 22.02.2010р.

Згідно з довідкою ДПІ у Малиновському районі м.Одеси №1071/24-105 від 14.10.2008р. Релігійна громада Української православної церкви Київського Патріархату станом на 14.10.2008р. не має податкового боргу перед бюджетом. У відповідача відсутні відкриті рахунки в банківських установах (довідка ДПІ у Малиновському районі м.Одеси №1018/29-120 від 10.10.2008р.).

Відповідно до довідки ДПІ у Малиновському районі м.Одеси №35251/15-107 від 17.10.2008р. Релігійна громада Української православної церкви Київського Патріархату не звітує до ДПІ з 01.01.1998р. з податку на прибуток.

Згідно з п.1 Статуту Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату відповідач є релігійним обєднанням. Парафія обєднує громадян православного віросповідання, для сумісного здійснення права на свободу сповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання (п.3).

Відповідно до п.7 Статуту Релігійна громада Української православної церкви Київського Патріархату володіє правами юридичної особи у рамках, визначених цим Статутом, Статутом Української православної церкви Київського Патріархату та статутом Одесько-Балтської єпархії.

Як вбачається з п.19 Статуту відповідач може створювати власні або сумісні (у тому числі з зарубіжними партнерами) заклади для ведення добродійної, просвітницької, видавничої, комерційної, художньої, реставраційної та іншої господарської діяльності. парафіяльні заклади можуть діяти як частина парафії, так і в якості самостійних юридичних осіб.

Згідно з п.31 Статуту прибуток від виробничої діяльності парафії та парафіяльних закладів обкладається налогом у відповідності із законодавством у порядку та розмірах, встановлених для підприємств громадських організацій.

Пунктом 39 вказаного Статуту парафія може припинити свою діяльність або бути ліквідована за рішенням єпархіального архієрея у порядку, передбаченому Статутом Української православної церкви Київського Патріархату.

Вказуючи на порушення відповідачем вимог ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ДПІ у Малиновському районі м.Одеси вимагає припинення юридичної особи Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату на підставі ч.2 ст.38 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі Закон №755-ІV).

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону №755-ІV підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

В преамбулі цього Закону встановлено, що цей Закон регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців.

При цьому відповідно до ч.1 ст.4 Закону №755-ІV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно зі ст.3 цього Закону дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців. Законом можуть бути встановлені особливості державної реєстрації об'єднань громадян (у тому числі професійних спілок), благодійних організацій, політичних партій, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, банків, торгово-промислових палат, фінансових установ (у тому числі кредитних спілок), бірж, а також інших установ та організацій. Об'єднання громадян, благодійні організації, політичні партії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, банки, торгово-промислові палати, фінансові установи (у тому числі кредитні спілки), біржі, інші установи та організації, для яких законом встановлені особливості державної реєстрації, набувають статусу юридичної особи лише з моменту їх державної реєстрації у порядку, встановленому цим Законом. Міністерство юстиції України та його територіальні органи здійснюють реєстрацію (легалізацію) об'єднань громадян (у тому числі професійних спілок та їх об'єднань), благодійних організацій, політичних партій, творчих спілок та їх територіальних осередків, адвокатських об'єднань, торгово-промислових палат, бірж, інших установ та організацій, визначених законом, та видають свідоцтво про державну реєстрацію, оформлене державним реєстратором у відповідному виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи.

Особливості державної реєстрації (тобто як створення, так і припинення) юридичних осіб-релігійних організацій встановлюються Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», згідно з яким діє відповідач.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23 квітня 1991 року №987-XII (надалі Закон №987-XII) держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, не фінансує діяльність будь-яких організацій, створених за ознакою ставлення до релігії.

Згідно зі ст.7 Закону №987-XII релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є, у тому числі, релігійні громади.

Відповідно до ст.8 Закону релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов'язковим.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Статтею 13 Закону №987-XII встановлено, що релігійна організація визнається юридичною особою з моменту реєстрації її статуту (положення). Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Статтею 19 Закону встановлено, що релігійні організації у порядку, визначеному чинним законодавством, мають право для виконання своїх статутних завдань засновувати видавничі, поліграфічні, виробничі, реставраційно-будівельні, сільськогосподарські та інші підприємства, а також добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), які мають право юридичної особи. Прибуток від виробничої діяльності та інші доходи підприємств релігійних організацій оподатковуються відповідно до чинного законодавства в порядку і розмірах, установлених для підприємств громадських організацій. Суми їх прибутку, які використовуються в добродійних цілях, не оподатковуються.

Проте доказів створення Релігійною громадою Української православної церкви Київського Патріархату такого підприємства позивачем суду не надано. Крім того, на облік платника податків взято саме Релігійну громаду Української православної церкви Київського Патріархату, а не зареєстрований нею заклад (підприємство).

Згідно з п.«е»п.п.7.11.1 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»ця стаття застосовується до неприбуткових установ і організацій, які є, зокрема, релігійними організаціями, зареєстрованими у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.п.7.11.7 ст.7 вказаного Закону від оподаткування звільняються доходи неприбуткових організацій, визначених у абзаці "е" підпункту 7.11.1, отримані у вигляді коштів або майна, які надходять безоплатно або у вигляді безповоротної фінансової допомоги чи добровільних пожертвувань; будь-яких інших доходів від надання культових послуг, а також пасивних доходів.

Відповідно до п.п.7.11.12 п.7.11 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»центральний податковий орган встановлює порядок обліку і подання податкової звітності про використання коштів неприбуткових організацій (неприбуткових організацій, визначених в абзаці "ж" підпункту 7.11.1, у частині обліку і подання податкової звітності за доходами, що підлягають оподаткуванню) та вирішує питання про виключення організацій з реєстру неприбуткових організацій і оподаткування їх доходів у разі порушення ними положень цього Закону та інших законодавчих актів про неприбуткові організації. Рішення центрального податкового органу можуть бути оскаржені в судовому порядку. Набуття статусу неприбуткової організації здійснюється при її первісній реєстрації. Перереєстрація такої неприбуткової організації у випадках, передбачених законом, здійснюється без справляння будь-якої плати з такої неприбуткової організації.

Таким чином, порушення неприбутковою організацією правил, встановлених Порядком складання звіту про використання коштів неприбуткових організацій і установ, затвердженого наказом ДПА України від 11.07.1997р. №233 (зі змінами), зокрема, щодо термінів подання звіту про використання коштів неприбуткових організацій (пункт 3 Порядку), є підставою для вирішення питання про виключення організації з реєстру неприбуткових організацій, які звільняються від оподаткування згідно з ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Позивач у письмових поясненнях до позовної заяви від 13.02.2010р. фактично змінює підстави заявленого позову, вказуючи на неподання відповідачем звітів про використання коштів неприбуткових організацій та установ, які прирівнюються до податкових декларацій і тому їх неподання у встановлені строки тягне такі ж наслідки, передбачені ч.2 ст.38 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. При зверненні до суду з позовом позивач натомість стверджував та надавав докази щодо незвітування Релігійною громадою Української православної церкви Київського Патріархату з податку на прибуток, що є обовязком субєктів господарської діяльності згідно з чинним законодавством.

Суд вважає ці твердження позивача помилковими, позаяк вони не ґрунтуються на законодавстві, норми котрого не передбачають застосування санкцій у вигляді скасування державної реєстрації (припинення) юридичної особи у звязку з неподанням нею звітів про використання коштів неприбуткових організацій. Крім того, позивачем не надані докази в підтвердження факту набуття Релігійною громадою Української православної церкви Київського Патріархату статусу неприбуткової організації в порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.17 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.55, ст.112 Господарського кодексу України субєктом господарювання є підприємство релігійної організації, засновником якого є відповідна релігійна організація, а не безпосередньо релігійна організація. Релігійні організації мають право засновувати видавничі, поліграфічні, виробничі, реставраційно-будівельні, сільськогосподарські та інші підприємства, необхідні для забезпечення діяльності цих організацій (ч.4 ст.112 ГК України). Такі підприємства діють на основі статуту і є юридичними особами, здійснюють свою діяльність на підставі оперативного управління або господарського відання (ч.5 ст.112 ГК України). Згідно з ч.2 ст.93 Господарського кодексу України підприємствами колективної власності є виробничі кооперативи, підприємства споживчої кооперації, підприємства громадських та релігійних організацій, інші підприємства, передбачені законом

Виходячи з викладеного, органи державної податкової служби не наділені повноваженням звернення до судових органів з позовними заявами про припинення юридичних осіб релігійних організацій, котрі не є субєктами підприємницької діяльності у розумінні положень чинного законодавства.

Підстави та порядок припинення діяльності релігійної організації встановлені статтею 16 Закону №987-XII.

Згідно з приписами цієї статті діяльність релігійної організації може бути припинено у зв'язку з її реорганізацією (поділом, злиттям, приєднанням) або ліквідацією. Реорганізація або ліквідація релігійної організації здійснюється відповідно до її власних настанов (тобто в даному випадку за пунктом 39 Статуту Релігійної громади). У разі порушення релігійною організацією, що є юридичною особою, положень цього Закону та інших законодавчих актів України її діяльність може бути припинено також за рішенням суду. У судовому порядку діяльність релігійної організації припиняється лише у випадках: 1) вчинення релігійною організацією дій, недопустимість яких передбачена статтями 3, 5 і 17 цього Закону; 2) поєднання обрядової чи проповідницької діяльності релігійної організації з посяганнями на життя, здоров'я, свободу і гідність особи; 3) систематичного порушення релігійною організацією встановленого законодавством порядку проведення публічних релігійних заходів (богослужінь, обрядів, церемоній, походів тощо); 4) спонукання громадян до невиконання своїх конституційних обов'язків або дій, які супроводжуються грубими порушеннями громадського порядку чи посяганням на права і майно державних, громадських або релігійних організацій. Суд розглядає справу про припинення діяльності релігійної організації порядком позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора.

Таким чином, статтею 16 Закону №987-XII закріплено вичерпний перелік підстав для припинення діяльності релігійної організації за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора.

Викладене у сукупності є підставою для висновку, що припинення юридичної особи релігійної організації може відбутися виключно в результаті ліквідації релігійної організації відповідно до положень її статуту, або в результаті припинення її діяльності за рішенням суду на підставах встановлених ст.16 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», який встановлює особливості державної реєстрації такої юридичної особи, зокрема особливості її припинення.

Згідно зі ст.238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно до ст.ст. 239, 247 Господарського кодексу України скасування державної реєстрації субєкта господарювання є видом адміністративно-господарських санкцій, які застосовуються за порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання, яким Релігійна громада Української православної церкви Київського Патріархату не є.

Суд не вбачає підстав для не вирішення спору по суті та закриття провадження по справі, оскільки п.1 ст.157 КАС України повязує такий результат з неможливістю вирішення спору в порядку адміністративного судочинства, а закриття провадження з такої підстави передбачає згідно з ч.2 ст.157 КАС України обовязок суду розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду відноситься розгляд таких справ.

Встановлена судом невідповідність позовних вимог ДПІ у Малиновському районі м.Одеси положенням законодавства, зокрема, відсутність компетенції у органу ДПС з подання позовної заяви про припинення юридичної особи релігійної організації, є підставою для відмови у позові.

Вищевикладене не враховано ДПІ у Малиновському районі м.Одеси при поданні позову про припинення юридичної особи - Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у звязку з їх невідповідністю чинному законодавству.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси до Релігійної громади Української православної церкви Київського Патріархату, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація та Одесько-Балтська єпархія Української Православної Церкви Київського Патріархату, про припинення юридичної особи відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2010 року

Суддя /підпис/ ОСОБА_3