Справа № 22а-3920/11
Суддя: Гальонкін С. А.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-3920/11 Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В, Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації та скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2009року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації та скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, третя особа Державне казначейство України в Полтавській області про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту .

Зобов'язано ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_4 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік в розмірі, встановленому ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням проведених виплат.

Судові витрати віднесено за рахунок держави. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач має статус інваліда війни як інвалід 1 групи, що підтверджується також посвідченням серії Б № 034505 та відповідно до положень статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 зазначеного Закону України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач отримав щорічну разову допомогу до 5 травня в квітні 2009 року в розмірі 540 гри. Вказаний розмір одноразової допомоги є меншим, ніж встановлено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За вказаний період позивач недоотримав всього 4440 гри. 00 коп. (498 грн. х 10 - 540 грн.)

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав І свобод.

У відповідності з Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" розмір мінімальної заробітної плати у 2009 році складає 498 грн.

При встановлені мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії для обчислення виплат, встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».мін до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» в частині зменшення розміру одноразової допомоги не вносилось.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.. 28Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, вважаю необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання державної допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Посилання відповідачів на те, що в 2009 році щорічна разова допомога до 5 травня позивачу правомірно виплачувалась у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року "Про розміри разової грошової допомоги, щ виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та "Про жертви нацистських переслідувань", є необгрунтованими, оскільки відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367 визначено повноваження Кабінету Міністрів України надано визначати порядок виплати грошової допомоги, а не встановлювати її розмір, чітко визначений актом вищої юридичної Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», який, поряд з іншим є актом вищої юридичної скли, ніж постанови Уряду,

Отже, відсутність коштів у відповідача для реалізації положень чинного законодавства, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Позивач має право на отримання коштів згідно Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» і їх нарахування й виплата не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин, суд правомірно приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 управлінням прані та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації порушено право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому відповідними статтями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

А тому його позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за інвалідність, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" є обгрунтованими й підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду. За таких обставин постанову суду ухвалено з додержанням вимог матеріального й процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2009року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого Адміністративного суду України.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1