Справа № 2-а/0310/5867/11
Суддя: Пешков М. І.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 2-а/0310/5867/11
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2011 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Пешкова М.І.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації Волинської області про виплату недоплаченої разової допомоги інваліду війни,

в с т а н о в и в :

Позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуразової щорічної допомоги до 5 травня у заниженому розмірі і зобовязати провести перерахунок, виходячи з розміру 10 мінімальних пенсій за віком. Вимоги обґрунтував тим, що має статус ветерана-інваліда війни І групи, тому має право на таку допомогу згідно із ст.13 вказаного Закону. В порушення положень Закону у 2011 році управління виплатило допомогу в заниженому розмірі з посиланням на постанову КМ України від 04.04.2011 року №341, що вважає безпідставним. На звернення щодо перерахунку і виплати допомоги в належному розмірі отримав відмову.

В письмових запереченнях управління зазначило, що Законом України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Україниредакцію ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистувикладено в новій редакції. На виконання Закону Кабінетом Міністрів України 04.04.2011 року прийнято постанову №341 про виплату допомоги у твердій грошовій сумі, що і було зроблено управлінням.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

З копії паспорта серії АС № 855788 вбачається, що позивач народився 22 лютого 1921 року.

Згідно із посвідченням серії Б №331928 позивач є ветераном війни інвалідом війни І групи.

З листа управління праці та соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації вбачається, що відповідач відмовив позивачу у перерахунку допомоги, вважаючи законною проведену виплату у 1000 гривень. Відповідачем визнається право позивача на отримання разової грошової допомоги дл 5 травня як інваліду війни І групи .

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудо ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Таким чином, позивач на час оспорюваних виплат мав статус інваліда війни.

Згідно із ст.13 вказаного Закону в редакції від 25.12.1998 року щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно з п.18 ст.77 Закону України від 20.12.2005 року №3235-IV на 2006 рік зупинено дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистув частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни. Ст.30 Закону розмір цієї допомоги на 2006 рік встановлено інвалідам війни I групи у 400 гривень, інвалідам війни II групи 330 гривень, інвалідам війни III групи 270 гривень.

Аналогічні положення містить п.13 ст.71 Закону України від 19.12.2006 року №489-V в частині зупинення дії норм Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а ст.29 встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни здійснюється в розмірі: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень, інвалідам III групи - 300 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано неконституційними положення ст.29 та п.13 ст.71 Закону України від 19.12.2006 року №489-V в частині встановлення розміру виплати грошової допомоги ветеранам війни, в тому числі інвалідам війни.

Згідно із Законом України від 28.12.2007 року №107-IV встановлено нову редакцію ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а саме: Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 цю нову редакцію визнано неконституційною. При цьому положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 22.05.2008 року відновлено дію редакції ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка передбачає виплату інвалідам війни разової допомоги у розмірі: інвалідам I групи - десяти мінімальних пенсій за віком; II групи восьми мінімальних пенсій за віком; III групи - семи мінімальних пенсій за віком.

До досліджуваних правовідносин необхідно застосовувати положення ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз таких підстав.

Згідно із ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст.2 Закону України Про прожитковий мінімумпрожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги … та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпеченнявизначено, що по віку є лише трудова пенсія.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 7 ст.9 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, іншого нормативно-правового акта, який би визначав розмір мінімальної пенсії за віком або встановлював інший розмір, крім встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, немає.

Тому з огляду на наведені норми Конституції та Законів України суд вважає, що частина 3 тої ж статті 28 не може бути перешкодою для застосування частини 1 для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком.

Посилання відповідача на постанову КМ України від 04.04.2011 року №341 є безпідставним.

Статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантіївстановлено, що виключно законами України визначаються мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком … Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Тому в межах предмету судового розгляду зазначена постанова КМ України не може братись до уваги як джерело права з огляду на принцип пріоритету закону над підзаконним нормативним актом.

Таким чином, нарахування і виплату разової щорічної допомоги позивачу як інваліду війни І групи проведено всупереч ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно із статтею 162 КАС України, у разі задоволення позову суд приймає постанову про визнання протиправними дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

У звязку з наведеним позов підлягає повному задоволенню.

У відповідності із ч.1 ст.256 КАС України дане судове рішення підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.10, 11, 71, 122, 159, 163, 1832 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації Волинської області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 як інваліду війни І групи разової щорічної допомоги до 5 травня у 2011 році.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації Волинської області нарахувати ОСОБА_1 як інваліду війни І групи разову щорічну допомогу до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистув редакції Закону від 25.12.1998 року №367-XIV з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

Постанова в частині обовязку управління праці та соціального захисту населення Любомльської райдержадміністрації Волинської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 разової щорічної допомоги підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії через Любомльський районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Оскарження постанови не перешкоджає її негайному виконанню.

Головуючий : суддя М.І.Пешков