Справа № 2а-1670/4527/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4527/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень -рішень, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2011 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень № /0/2470 від 18 жовтня 2010 року, № /1/2941 від 31 грудня 2010 року, № /2/452 від 29 березня 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 290 186 грн. 55 коп., в тому числі, за основним платежем в розмірі 96 728 грн. 85 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 193 457 грн. 70 коп., винесені відповідачем на підставі висновку про порушення пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, абз "а" п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року № 889-ІV, а саме, не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб за період з 09.12.2009 року по 30.06.2010 року в сумі 96728 грн. 85 коп. Разом з тим, позивач є платником єдиного податку, у зв`язку з чим відповідно до п. 6 указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 року № 727 не є платником податку з доходів фізичних осіб і не повинен його сплачувати. Крім того, позивач не використовує працю найманих працівників, тому не є податковим агентом в розумінні п. 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Також позивач вказував, що висновки акту перевірки ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях перевіряючих та не підтверджуються первинними та іншими доказами. З огляду на викладене вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог податкового законодавства і з перевищенням повноважень Кременчуцької ОДПІ.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях відповідач в обґрунтування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень зазначав, що перевіркою Кременчуцької ОДПІ встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб за період з 09.12.2009 року по 30.06.2010 року всього на суму 96728 грн. 85 коп., а саме: протягом періоду, що перевірявся, придбано товар у постачальників, статус яких (фізична особа, підприємець, платник єдиного чи фіксованого розміру податку) не підтверджений, на загальну суму 644 859 грн., при цьому не виконано функції податкового агента - не нараховано та не утримано до бюджету податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 96728 грн. 85 коп. У зв`язку з цим винесено податкове повідомлення-рішення № /0/2470 від 18 жовтня 2010 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 96 728 грн. 85 коп., також відповідно до пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 193457 грн. 70 коп. Вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін в ході адміністративного оскарження та позивачу відповідно направлені податкові повідомлення-рішення № /1/2941 від 31 грудня 2010 року, № /2/452 від 29 березня 2011 року, якими доведено новий граничний строк погашення податкового зобов'язання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 14.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В03 № 238236, був платником єдиного податку згідно свідоцтва про сплату єдиного податку серії Є № 917463 від 21.12.2009 року з терміном дії на 2010 рік.

У термін з 22.09.2010 року по 05.10.2010 року старшим державним податковим ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб Кременчуцької ОДПІ ОСОБА_4 згідно направлення № 2520/002520 від 21.09.2010 року, наказу № 2445 від 21.09.2010 року, проведено позапланову виїзну документальну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 09.12.2009 року по 30.06.2010 року.

Підставою для проведення позапланової перевірки було ненадання позивачем документів у повному обсязі на письмовий запит Кременчуцької ОДПІ від 02.09.2010 року № 7816/К/17-115, що передбачено п. 1 ч. 6 ст. 11 -1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

За результатами перевірки складено акт від 07.10.2010 № 5368/17-311/НОМЕР_1, в якому відображене порушення позивачем пп. 8.1.1 п. 8.1ст. 8, абз "а" п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року № 889-ІV, а саме: заниження податку з доходів фізичних осіб за період з 09.12.2009 року по 30.06.2010 року в сумі 96728 грн 85 коп.

На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № /0/2470 від 18 жовтня 2010 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з доходів фізичних осіб в сумі 96 728 грн. 85 коп. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 193 457 грн. 70 коп.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції, рішенням якої від 22.12.2010 року № 12328/К/25-010 скаргу позивача залишено без задоволення. З метою доведення до позивача нового граничного строку погашення податкового зобов'язання відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № /1/2941 від 31 грудня 2010 року.

За результатами розгляду повторної скарги позивача ОСОБА_5 податковою адміністрацією у Полтавській області винесено рішення № 806/К/25-016 від 25.02.2011 року, яким скаргу позивача залишено без задоволення, податкове повідомлення рішення - без змін. За таких обставин Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /2/452 від 29 березня 2011 року.

Рішенням Державної податкової адміністрації України за наслідками розгляду повторної скарги позивача № 2993/С/25-0315 від 29.03.2011 року, скаргу також залишено без задоволення.

Позивач не погодився із податковими повідомленнями - рішеннями № /0/2470 від 18 жовтня 2010 року, № /1/2941 від 31 грудня 2010 року, № /2/452 від 29 березня 2011 року, якими визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 290 186 грн. 55 коп., з них: за основним платежем в розмірі 96 728 грн. 85 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - в розмірі 193 457 грн. 70 коп., у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, позивач - ФОП ОСОБА_3 знаходився на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та сплачував єдиний податок.

Актом перевірки від 07.10.2010 року № 5368/17-311/НОМЕР_1 зафіксовано та підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою Кременчуцької філії ПАТ "Полтава Банк", що у період з 25.12.2009 року по 18.06.2010 року позивачем знято кошти з рахунку на закупівлю сільськогосподарської продукції всього у сумі 644859 грн., в тому числі, 25.12.2009 року 151 500 грн., 05.01.2010 року - 34 000 грн., 11.01.2010 року 199 200 грн., 12.01.2010 року 29900 грн., 13.01.2010 року 109 500 грн., 05.03.2010 року 2995,50 грн., 16.03.2010 року 11 160 грн., 04.06.2010 року 58 730 грн., 18.06.2010 року 30 899 грн.

Згідно пояснень представника позивача в судовому засіданні, зазначені кошти були витрачені на закупівлю товару - грецьких горіхів - у фізичних осіб, які є власниками сільськогосподарської продукції, вирощеної (виробленої) ним на земельних ділянках, наданих для ведення особистого селянського господарства, а тому відповідно до пп. 4.3.36. п. 4.3 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" звільнені від сплати податку з доходів фізичних осіб. Крім того, частина коштів спрямована на оплату транспортних послуг, переробку горіхів та інші виробничі витрати.

Із видаткових накладних від 01/01 від 12.01.2010 року, № 03/03 від 03.03.2010 року, № 11/05 від 11.05.2010 року, № 4/06 від 04.06.2010 року вбачається, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було в подальшому реалізовано грецький горіх (ядро, відсів, горіх у шкаралупі) масою 48 750 кг Приватному підприємству «Карідія».

Кременчуцькою ОДПІ під час перевірки направлявся запит до ФОП ОСОБА_3 від 24.09.2010 року № 8653/к/17-315 про надання документів на підтвердження господарських відносин з постачальниками товару (ядро грецького горіху).

Проте, ані на запит податкової служби під час перевірки, ані в ході адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень документи, які б підтверджували закупку товару у постачальників, позивачем не надано.

Також на неодноразові вимоги суду позивачем не надано документів щодо закупівлі грецького горіху та інших витрат.

В ході судового розгляду представник позивача вказувала, що документи, які можуть підтвердити факт закупівлі ФОП ОСОБА_3 грецьких горіхів у фізичних осіб - виробників сільськогосподарської продукції, знаходяться в матеріалах справи № 3-612/11 про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 за ст. 352 Митного кодексу України, що розглядалась Ленінським районним судом м. Полтави.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи Полтавський окружний адміністративний суд витребував (вих. 16/2а-1670/4527/11 від 29.07.2011 року) відповідну справу у Ленінського районного суду м. Полтави.

Із досліджених матеріалів справи № 3-612/11 судом встановлено наступне.

У доповідній записці від 03.03.2011 року старшого інспектора оперативного відділу СБК та ПМП ОСОБА_7 зазначено, що в ході перевірки здійснення ПП "Карідія" () експортних операцій із сільгосппродукцією встановлено, що для митного оформлення ПП "Карідія" було подано вантажну митну декларацію № 806010001/2010/002418 на експорт товару «горіхи волоські», придбаного згідно закупівельного акту від 12.01.2010 року ФОП ОСОБА_3 у безпосереднього виробника - громадянина України ОСОБА_8 (Вінницька область, с. Вінницькі Хутори) кількістю 3220 кг. вартістю 161 000 грн., та проданого на адресу ПП «Карідія»згідно видаткової накладна № 02/01 від 13.01.2010 року.

Проте, з пояснень громадянина ОСОБА_8 від 22.02.2011 року встановлено, що він закупівельний акт № б/н від 12.01.2010 року на 3220 кг горіху з ФОП ОСОБА_3 не підписував, а також не здійснював продажу товару - "ядро грецького горіху" - ФОП ОСОБА_3 та взагалі не займається вирощуванням сільськогосподарської продукції для продажу.

03.03.2011 року Полтавською митницею складено протокол про порушення митних правил № 0029/80600/11 відносно ОСОБА_6, директора ПП «Карідія», матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності направлено до Ленінського районного суду м. Полтави.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.04.2011 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 352 Митного кодексу України та призначено штраф в розмірі 8 500 грн. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15.06.2011 року постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 22.04.2011 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП та ст. 328 МК за пропуском строку накладення стягнення.

У матеріалах справи № 3-612/11 наявна копія закупівельного акту від 12.01.2010 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_8, довідка виконкому Вінницько-Хутірської сільської ради від 04.12.2009 року № 112 про те, що ОСОБА_8 користується присадибною земельною ділянкою площею 0,22 га, а також письмові пояснення ОСОБА_8 від 22.02.2011 року про те, що закупівельний акт від 12.01.2010 року він бачить вперше, будь-яких закупівельних актів щодо продажу горіхів не підписував, грошей не отримував, торгівлею грецького горіху не займається, зразки підпису ОСОБА_8, із яких вбачається, що підпис на закупівельному акті відрізняється від зразку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вищенаведені документи свідчать про те, що операція із закупівлі грецького горіху позивачем у громадянина ОСОБА_8 не підтверджується.

Будь-які інші документи, що підтверджують статус постачальників позивача фізичних осіб, звільнених від сплати податку з доходів фізичних осіб, позивачем не надано.

Беручи до уваги пояснення позивача, що закупівля грецького горіху здійснювалася у фізичних осіб, суд бере до уваги наступні положення законодавства.

На період спірних правовідносин обовязок щодо здійснення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами нарахування, утримання і перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб передбачався Законом України Про податок з доходів фізичних осіб від 22 травня 2003 року № 889-IV (надалі за текстом Закон № 889-IV).

Пункт 1.15 статті першої Закону № 889-IV визначає податкового агента як юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізичну особу чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно пункту 2.1 статті 2 Закону № 889-IV платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

За змістом підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до статті восьмої Закону № 889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Пунктом 7.1 статті 7 ставка оподаткування встановлюється на рівні 15 відсотків від обєкта оподаткування.

ОСОБА_1 16 Закону № 889-IV зобовязує фізичну особу, відповідальну згідно з вимогами цього Закону за нарахування та утримання податку, сплачувати (перераховувати) його до відповідного бюджету: у випадку, коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у податкових органах; в інших випадках - за її податковою адресою.

Відповідно до п.п. 19.2 статті 19 Закону № 889-IV особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

ОСОБА_1 20 Закону № 889-IV встановлює, що фінансово відповідальними за порушення правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, що здійснюються особами, визначеними цим Законом податковими агентами, є такі особи.

Зважаючи на те, що позивач придбавав продукцію у фізичних осіб, яким виплачував відповідні суми коштів, у розумінні Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»він набув статусу податкового агента, у зв'язку з чим мав обов'язок утримати та сплатити до бюджету податок у розмірі 15 відсотків від суми виплаченого доходу.

Відповідно до пп. 4.3.36. п. 4.3 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації): доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної (виробленої) ним на земельних ділянках, наданих для: ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не було збільшено в результаті отриманої в натурі (на місцевості) земельної частки (паю); будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянках), ведення садівництва та індивідуального дачного будівництва. Отримувач таких доходів подає податковому агенту довідку про своє право на отримання доходу у джерела його виплати без утримання податку.

Форма довідки, термін дії, порядок її видачі та застосування розробляються центральним податковим органом за погодженням з центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, позивачем не доведено, що він придбавав сільськогосподарську продукцію - грецькі горіхи - у фізичних осіб, які звільнені від сплати податку від доходів, отриманих від реалізації власно вирощеної продукції, будь-яких підтверджуючих документів щодо інших підстав звільнення постачальників продукції від податку з доходів фізичних осіб не надано.

За таких обставин висновок перевірки про порушення позивачем порядку утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб на суму 96 728, 85 грн. (644859 х 15 %) ґрунтується на вимогах Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та об'єктивно встановлених обставинах.

Посилання позивача на те, що він є платником єдиного податку, у зв`язку з чим не є платником податку з доходів фізичних осіб, а також не є податковим агентом, оскільки не використовує працю найманих працівників, суд оцінює критично.

Із аналізу положень Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» вбачається, що платник єдиного податку дійсно не є платником податку з доходів фізичних осіб, разом з тим, у разі виплати доходу на користь фізичної особи набуває статусу податкового агента і зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку. При цьому факт використання праці найманих працівників не є єдиною підставою набуття статусу податкового агента, натомість згідно Закону виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору, передбачають також виконання обов'язку податкового агента.

Доводи позивача про те, що висновки акту перевірки ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях перевіряючих та не підтверджуються первинними та іншими доказами, суд не бере до уваги, оскільки у свою чергу позивачем не спростовано порушення, зафіксовані в акті, відповідними документами.

При цьому посилання позивача на відсутність у нього обов'язку вести та зберігати будь-яку первинну документацію з огляду на статус платника єдиного податку є безпідставними, оскільки у випадку набуття статусу податкового агента, у нього виникає обов'язок відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»вести документацію щодо утримання та перерахування податку з доходів фізичних осіб, в тому числі, документи, що підтверджують підставу для звільнення від такого податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинні довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього ж Кодексу.

Згідно частини 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на те, що позивачем на неодноразові вимоги суду не надано документів, що підтверджують відсутність обов'язку сплати податку з доходів фізичних осіб, не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не спростовано висновки перевірки відповідача, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно визначено податкове зобов'язання з доходів фізичних осіб в розмірі 96728 грн. 85 коп. .

Згідно підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21 грудня 2000 р. № 2181-III (був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та втратив чинність з 01 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 р. № 2755-VI) у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обовязковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобовязання з такого податку, збору (обовязкового платежу).

Таким чином, відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 193 457 грн. 70 коп. (96728,85 х 2).

Отже, податкові повідомлення - рішення № /0/2470 від 18 жовтня 2010 року, № /1/2941 від 31 грудня 2010 року, № /2/452 від 29 березня 2011 року є законними, обґрунтованими, прийнятими з урахуванням усіх обставин, встановлення яких необхідне для прийняття рішення.

Беручи до уваги наведене, адміністративний позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень -рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2011 року.

Суддя М.В. Довгопол