Справа № 2318/5625/12
Суддя: Прокулевич В. С.
Дата ухвалення: 2012-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:2318/5625/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2012 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Прокулевича В.С.

при секретарі Крисюк Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання незаконною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання здійснити перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області про визнання незаконною відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання здійснити перерахунок, посилаючись на те, що з 05 лютого 1993 року по 31 жовтня 2010 року він працював суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Постановою Верховної Ради України №2596-VI від 07.10.2010 року він був звільнений з посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області у звязку з поданням заяви про відставку, а наказом голови Уманського міськрайонного суду №51-К від 29.10.2010 року були припинені його повноваження як судді та він був відрахований зі штату Уманського міськрайонного суду з 31.10.2010року у звязку зі звільненням з посади судді та виходом у відставку.

18 листопада 2010 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке йому було призначено з 01 листопада 2010 року у розмірі 80% заробітку.

Із січня 2012 року суттєво підвищена заробітна плата діючих суддів. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині першій ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо). Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання.

Умови і порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання, визначені ст.43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992р., №2862-ХІІ, що втратила чинність лише з 1 січня 2011 року (згідно із Законом України від 7 липня 2010 року №2453 VI, враховуючи зміни, внесені Законом України від 23.12.2010 р. N2856-УІ), тобто діяла на час його виходу у відставку.

Вважає, що відповідно до ч.4 зазначеної статті, у редакції, чинній на час його виходу у відставку, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таку ж редакцію має і аналогічна норма нині діючого Закону України "Про судоустрій та статус суддів" - так, відповідно до ч.3 ст.138 - щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01.2012року його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2012 року склала 12876,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 8584,00 грн. та надбавка за вислугу років в розмірі 50% - 4292,00 грн.

Виходячи, із вищенаведених положень Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року, №2862-ХІІ, Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-УІ він звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із підвищенням оплати праці працюючих суддів.

Листом начальника управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області №7348/10, без будь-якої мотивації, без жодного посилання на діюче законодавство, в задоволенні його заяви було відмовлено.

Вважає таку відмову начальника управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із підвищенням оплати праці працюючих суддів неправомірною та незаконною.

Відповідно до вимог ст.43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992року, №2862-ХІІ, так іч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453 VI передбачено, що судді у відставці виплачується (а не призначається, як очевидно вважає відповідач) звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Абзацом третім пункту 1 Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів" №2863-ХІІ від 15.12.1992року було встановлено, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислювався, виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Вважає, що законодавством не було передбачено перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, але воно повинно дорівнювати встановленим відсоткам заробітної плати працюючого судді, тому за вирішенням даного питання звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні вищевикладеному.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, оскільки позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області та отримує з 01.11.2010року, відповідно до ст.43 Закону України від 15.12.1992року №2862 «Про статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати судді.

15.12.1992року Верховною Радою України прийнято Закон України №2862 «Про статус суддів»ч.4 ст.43 якого було передбачено, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90% заробітку судді.

У зв'язку із тим, що в Законі №2862 не було передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати суддів, Верховною Радою України прийнято постанову від 24.02.1994 року №4016-XII «Про доповнення постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», якою внесено зміни до пункту 1 постанови Верховної Ради України від 15.12.1992р. №2863 «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», шляхом доповнення абзацом третім, а саме: в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

22.12.2006 року управлінням Пенсійного фонду України, на виконання ст.104 Закону України від 19.12.2006року №489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік»прийнято постанову №213 «Про затвердження Порядку призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20 січня 2007 року за №47/13314.

Пунктами 6-9 зазначеної постанови було передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати суддів.

Однак, у зв'язку з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України від 19.12.2006р. №489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про гарантії незалежності суддів) від 18.06.2007р. №4-рп/2007, постанову правління Пенсійного фонду України від 22.12.2006р. №21-3 20.08.2007 визнано такою, що втратила чинність (постанова правління Пенсійного фонду України від 06.08.2007р. №15-1).

Відповідно до ст.43 Закону №2862 (із змінами), управлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову від 25.01.2008р. №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891.

У зв'язку із тим, що ст.43 Закону №2862 не передбачала здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати суддів та зазначений перерахунок був передбачений постановою Верховної Ради України від 15.12.1992р. №2863, постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання не вводився.

07.07.2010 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2453 «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 03.08.2010 року. Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону, постанову Верховної Ради України від 15.12.1992 року №2863 «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», яка передбачала здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати суддів, визнано такою, що втратила чинність з дня набрання чинності Закону №2453, тобто з 03.08.2010 року.

Закон України від 07.07.2010 року №2453 «Про судоустрій і статус суддів»не передбачає перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям, окрім суддів Конституційного Суду України.

У зв'язку із втратою чинності постанови Верховної Ради України від 15.12.1992 року №2863, законодавством України не передбачено проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати суддів.

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача у позові на ст.43 Закону України від 15.12.1992року №2862 «Про статус суддів», яка втратила чинність з 01.01.2011 року, ч.3 ст.138 Закону України від 07.07.2010р. №2453 «Про судоустрій та статус суддів», є безпідставними.

На підставі ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Ст.19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Враховуючи те, що законодавством не передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям, управління діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відповідача відсутні.

Позивач у позовних вимогах просить зобовязати відповідача перераховувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому, однак відповідно до положень ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вважає, що зі змісту наведеної правової норми судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій та задоволенню підлягають лише ті вимоги, відповідно до яких, на підставі глави 6 КАС України, можуть бути встановленні обставини під час судового розгляду.

Крім того, ст.139 Закону України від 07.07.2010року №2453 «Про судоустрій та статус суддів»передбачено припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Тобто вимоги позивача, щодо здійснення перерахунку в подальшому є безпідставні та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, крім того, що законодавством не передбачено даного перерахунку.

Позивач просить зобов'язати відповідача перераховувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати (грошового утримання) працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 січня 2012 року, однак він вважає, що зазначені вимоги є безпідставними виходячи з наступного.

В законодавстві відсутні норми, які б регулювали питання здійснення перерахунку. Єдині норми законодавства, які регулюють здійснення перерахунку органами Пенсійного фонду та є спеціальними для застосування у правовідносинах щодо перерахунку виплат, які належать до компетенції органів Пенсійного фонду є норми ч.4 ст.45 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких перерахунок пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2ст.38, ч.ст.42 тач.5ст.48 цього Закону провадиться у такі строки: в разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву позивач від 14.01.2012 року подав 27.01.2012 року(вх.№1466/08).

Вважає, що у разі б наявності норм законодавства, які б регулювали питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати(грошового утримання) працюючого на відповідній посаді судді, управлінню необхідно було б здійснити перерахунок з 01.04.2012 року.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач в своїх позовних вимогах не наводить норми законодавства, які б встановлювали перерахунок утримання та не надає доказів, які б підтверджували неправомірність чи незаконність дій управління, оскільки законодавством зазначеного перерахунку не передбачено.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.43 Закону України від 15.12.1992року №2862 «Про статус суддів»та ст.138 Закону України від 07.07.2010року №2453 «Про судоустрій та статус суддів», відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, а тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі і вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці, працював суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області з 05 лютого 1993 року по 31.10.2010 року.

З 18 листопада 2010 року позивач знаходиться на обліку в УПФУ в м.Умані та Уманському районі та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01.2012року його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2012 року склала 12876,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 8584,00 грн. та надбавка за вислугу років в розмірі 50% - 4292,00 грн.

Отримавши довідку №99/04 від 17.01.2012 року, позивач дізнався про порушення своїх прав і інтересів, оскільки довідка свідчила про те, що у 2012 році заробіток судді на відповідній посаді збільшувався.

14 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру грошового утримання, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01.2012року, але позивачу було відмовлено в задоволенні його прохання.

Суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність законних підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з тим, що Закон України «Про статус суддів»та Постанова Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», що втратили чинність з 03 серпня 2010 року після того, як набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» протирічать нормам ст. 58 Конституції України, яка передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Право на утримання щомісячного довічного грошового утримання, умови і порядок його одержання були передбачені ст. 43 Закону України «Про статус суддів»і Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», яка визначала відсотковий розмір утримання без його обмеження від заробітної плати працюючого судді.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»від 07.07.2010 року підвищено заробітну плату (суддівську винагороду) суддям, в тому числі і суддям судів першої інстанції, в березні 2012 року позивач звернувся до УПФУ в м. Умані та Уманському районі із заявою про перерахунок довічного грошового утримання.

Як вбачається із заперечень відповідача, позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»перерахунок щомісячного довічного грошового утримання не передбачений, крім суддів Конституційного Суду України.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів»(чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Після втрати згаданого Закону чинності на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів»від 07.07.10 №2453 (далі - Закон №2453) аналогічні положення були передбачені ч.3 ст. 138 Закону №2453, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. З 01.10.11 положення наведеної частині ст.138 Закону №2453 викладені в іншій редакції, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить до висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

При цьому, відповідно до рішення Конституційного Суд України від 22.09.2005року № 5-рп/2005, конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004). Положеннями п.7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.05 № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів»від 07.07.2010 року № 2453-УІ . В рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11 №18-рп/2011 також зауважено, що виходячи з системного аналізу положень Закону це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Відмінністю щомісячного грошового утримання працюючого судді від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є лише те, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, цю виплату одержують виключно з Державного бюджету України, а судді у відставці - з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Доводи відповідача з приводу неможливості здійснення позивачу перерахунку грошового утримання у зв'язку з невизначеністю положеннями ч.4 ст.138 Закону №2453 здійснення перерахунку довічного утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України суд не приймає до уваги. Положення наведеної частини ст.138 Закону №2453, по-перше, врегульовують порядок здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, який є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні та не відноситься до суду першої інстанції, суддею якого був позивач, по-друге не дають підстави для висновку стосовно заборони здійснення перерахунку довічного грошового утримання суддям судів першої інстанції.

В рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 про відповідність Конституції України окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»зазначено, що пункт 63 розділу 2 Закону, яким виключено абзац 3 пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів»(про перерахунок довічного утримання судді у відставці) є неконституційним і не узгоджується зі статтею 22, частиною 1 статті 126 Конституції України, тому що звужує зміст і обсяг права судді, яке він мав, та обмежує його конституційні гарантії незалежності. Також може призвести до суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів і суддів у відставці. Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на основні елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, а відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», що був чинний на час призначення позивачу довічного грошового утримання, за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню частина 3 ст. 138 Закону № 2543 ( діюча з 01.01.2012 року), а отже дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку на підставі наданої ним довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01.2012року є противоправним, адже порушують права та інтереси позивача.

Установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати так дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення таких сум, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за період з 01 квітня 2012 року, - шляхом визнання відмови начальника управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із підвищенням оплати праці працюючих суддів неправомірною та незаконною, зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати, визначеної довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01.2012року та перераховувати його щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому, у відповідності до заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 квітня 2012 року, у розмірі 80 відсотків, без обмеження строком виплати такого утримання, оскільки воно виплачується щомісячно, а не одноразово та підлягає перерахунку в разі зміни заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Суд вважає за можливе застосувати ч. 1 ст. 256 КАС України, звернувши постанову в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання, оскільки предметом спору є щомісячне довічне грошове утримання, тобто відноситься до періодичних платежів з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про статус суддів»від 15.12.1992 року, ч. З ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»від 07.07.2010 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати відмову начальника управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із підвищенням оплати праці працюючих суддів з 01 квітня 2012 року неправомірною та незаконною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Умані та Уманському районі Черкаської області перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до заробітної плати, визначеної довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області №99/04 від 17.01 2012 року та перераховувати його щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в подальшому, у відповідності до заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 квітня 2012 року, у розмірі 80 відсотків.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити .

Звернути постанову в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий