Справа № 2а-14622/09/2670
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2010 року 16:38 № 2а-14622/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., при секретарі судового засідання Чернишевій О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі -позивачі)
до відповідачаСвятошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві (далі - відповідач)
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Літел»(далі -ТОВ «Літел", третя особа)
прозобов'язання вчинити дії

за участю:

від позивачівОСОБА_1 (паспорт), ОСОБА_5 (довіреність)
від відповідачаАзарова О.В. (довіреність)
від третьої особи Кружільний С.О. (довіреність)

Обставини справи:

Позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Літел»про зобов'язання провести реєстрацію в житловому приміщенні за місцем проживання.

У попередньому судовому засіданні 22 грудня 2009 року за згодою позивачів замінено неналежного відповідача - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві на належного - Святошинське РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Водночас за згодою позивачів судом змінено процесуальний статус відповідача -ТОВ «Літел», який не є суб'єктом владних повноважень та згідно з положеннями КАС України не може бути відповідачем у адміністративній справі, на третю особу.

З урахуванням зміни суб'єктного складу учасників судового процесу позивачами зміни та уточнення до позовної заяви не вносилися.

Позов вмотивовано тим, що позивачі в усній формі неодноразово звертались до ТОВ «Літел», яке є власником будинку, де вони проживають, а також до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві щодо реєстрації за місцем проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Однак, останніми в усному порядку відмовлено позивачам у реєстрації за вказаною адресою.

Як наслідок, позивачі позбавлені можливості виконати приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно з яким праву позивачів зареєструватись за місцем проживання кореспондує їх обов'язок зареєструватися. Крім того, відмова у реєстрації унеможливлює перебування позивачів на квартирному обліку, а також позбавляє неповнолітніх дітей позивачів права користуватись соціальними пільгами.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що в установленому порядку та із заявою установленого зразка позивачі до відповідача не звертались, тому підстави для їх реєстрації відсутні.

Представник третьої особи в письмових поясненнях та в судовому засіданні щодо позову також заперечив, зазначивши, що ТОВ «Літел»на власний розсуд розпоряджається належним йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, а тому не бажає вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією позивачів за цією адресою.

Крім того, зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 02 грудня 2009 року у справі № 2-3661/2009 р. задоволено позов ТОВ "Літел" про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей з квартири АДРЕСА_1.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 08 лютого 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін суд,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2005 року ОСОБА_1 видано ордер № 2 на житлову площу за адресою АДРЕСА_1, розміром 16 кв.м для проживання з 25 лютого 2005 року по 25 лютого 2008 року.

06 квітня 2005 року ОСОБА_2 та її неповнолітній дочці ОСОБА_3 видано спеціальний ордер № 4 до ордеру від 25 лютого 2005 року № 2 на житлову площу за адресою АДРЕСА_1, розміром 26,00 кв.м для проживання з 06 квітня 2005 року по 06 квітня 2008 року.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані відповідачем за вказаною адресою.

03 червня 2008 року відповідачем знято з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_1, а надалі 06 квітня 2008 року - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Сторонами не заперечувалась та обставина, що з 2005 року та на час розгляду справи судом позивачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми проживають у одній із кімнат у квартирі АДРЕСА_1 та на час розгляду справи судом за вказаною адресою не зареєстровані.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 117,90 кв.м, яка складається з п'яти жилих кімнат, жилою площею 78,80 кв.м, на праві приватної власності належить ТОВ «Літел»відповідно до договору купівлі-продажу від 30 грудня 2005 року, укладеного останнім із ВАТ «Центростальконструкція».

До звернення до суду із цим позовом позивачі в установленому порядку із письмовими заявами встановленого зразка про реєстрацію за місцем проживання до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві та третьої особи не звертались.

26 січня 2010 року засобами поштового зв'язку позивачі направили до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України заяву про проведення реєстрації в житловому приміщенні за місцем свого проживання.

На час розгляду справи судом у представника відповідача інформації про отримання відповідачем згаданої заяви та про її розгляд немає.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі -Закон) врегульовано відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні.

Положеннями статті 3 Закону визначено, що реєстрація -це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі статтею 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Положеннями цієї статті також визначено перелік документів, які подаються особою для реєстрації. Зокрема, для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- два примірники талона зняття з реєстрації.

Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні»затверджено, зокрема, зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні.

Статтею 11 Закону визначено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідними органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 4 Порядку реєстрацію здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі -Департамент).

Відповідно до Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 року № 844 Департамент є урядовим органом державного управління, який діє у складі МВС і йому підпорядковується. Департамент у складі МВС, управління (відділи) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи), відділи, відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) МВС (далі - підрозділи) становлять службу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, керівним органом якої є Департамент.

Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві є структурним підрозділом Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві та у його складі здійснює відповідну реєстрацію громадян за місцем їх проживання та перебування.

Однак, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачі не просять визнати протиправними дії чи бездіяльність відповідача щодо їх реєстрації.

Разом з тим, з тексту позовної заяви вбачається, що позивачі неодноразово усно звертались до Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві про проведення реєстрації, щодо чого в усному порядку їм було відмовлено.

Проте, судом не приймаються до уваги доводи позивачів про відмову щодо їх реєстрації за місцем проживання, оскільки вони не доведені належними доказами.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Отже, за загальним правилом доказування в адміністративному судочинстві позивачі не звільнені від обов'язку довести суду ту обставину, що вони звертались до відповідача щодо реєстрації за місцем проживання та у цьому їм було відмовлено.

Суд також не бере до уваги копію заяви позивачів від 26 січня 2010 року, направлену на адресу начальника Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві, про проведення реєстрації в житловому приміщенні за місцем проживання.

Наведене обґрунтовується тим, що зазначена заява не відповідає вимогам, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні»щодо оформлення заяв про реєстрацію місця проживання, а також подана з порушенням вимог статті 6 Закону стосовно необхідності подання такої заяви особисто заявниками або уповноваженою особою з наданням паспортного документа, квитанції про сплату державного мита або документу про звільнення від його сплати та двох талонів про зняття з реєстрації.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що дану заяву слід розцінювати як звернення громадян, порядок та розгляд яких врегульовано Законом України «Про звернення громадян».

За таких обставин в задоволенні позову про зобов'язання відповідача провести реєстрацію позивачів та їх неповнолітніх дітей у квартирі АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статями 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Власенкова