Справа № 813/2851/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року № 813/2851/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря Капустинської Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2015 року №00007017/107.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновки податкового органу про порушення норм Податкового кодексу України ґрунтуються виключно на інформації про анулювання (прощення) заборгованості АТ «Укрсиббанк» (кредитором) за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 08.02.07 №0 тим самим додатковим благом в розумінні пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків та з якого утримується та перераховується до бюджету податок з доходів фізичних осіб. Вважає цілком безпідставними є висновки податкової про порушення нею пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України за не оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, оскільки анулювання (прощення) АТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 33 601 грн. за кредитним договором від 08.02.07 №0 не є тотожним отриманому додатковому благу, яке за положенням Податкового кодексу України має бути оподатковано.

З урахуванням зазначеного, позивач стверджує, що порушень закону з її боку не було, а тому спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Предствник відповідача подав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених-документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно наданої інформації від 21.11.2013 № 10-23/34607 АТ Укрсиббанк (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_3 (Позичальник) загальний розмір заборгованості Позичальника перед Кредитором становить 33 601,00грн. Згідно умов даної Угоди з моменту підписання Сторонами цього ОСОБА_1 заборгованість Позичальника перед Кредитором в сумі 33 601,00грн., вважається погашеною повністю шляхом прощення Кредитором такої заборгованості Позичальнику ( на підставі ст.605 Цивільного кодексу України-прощення боргу), а Позичальник вважається таким, що виконав свої зобовязання за Основним договором в повному обсязі. З цих підстав відповідач просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі факти, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на підставі наказу №786 від 12.11.2014 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року. За наслідками перевірки складено акт №10/13-07/17-02/НОМЕР_1 від 08.12.2014 року, яким встановлено порушення: - п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164, ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, в частині утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб, в результаті чого донараховано податок на доходів фізичних осіб в сумі 5 040,15грн; - пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02.12.2013року № 2755-VI неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік.

На підставі акту перевірки №10/13-07/17-02/НОМЕР_1 від 08.12.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 року №/107, яким визначено суму грошового зобовязання на суму 6470,19 грн. (за основним платежем -5040,15 грн. та штрафними санкціями 1430,04 грн.).

В акті перевірки відповідач зазначає, що відповідно до наданої інформації від 21.11.2013 № 10-23/34607 АТ Укрсиббанк (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_3 (Позичальник) загальний розмір заборгованості Позичальника перед Кредитором становить 33 601,00 грн. Згідно умов даної Угоди з моменту підписання Сторонами цього ОСОБА_1 заборгованість Позичальника перед Кредитором в сумі 33 601,00грн., вважається погашеною повністю шляхом прощення Кредитором такої заборгованості Позичальнику ( на підставі ст.605 Цивільного кодексу України-прощення боргу), а Позичальник вважається таким, що виконав свої зобовязання за Основним договором в повному обсязі.

Відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з п. 167.1 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Таким чином, сума боргу платника, анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора до закінчення строку позовної давності, є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставками, визначеними п. 167.1 ПКУ (15 % та/або 17 %).

Згідно з пп. «б» п. 176.2 ПКУ сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу « 126».

Відповідно до пп. 49.18.4 ПКУ такий платник податку зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ПКУ).

Згідно з п. 49.1 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Суд звертає увагу на те, що в процесі розгляду даної справи відповідач не зміг пояснити правовий статус усієї суми прощеної заборгованості за кредитом, зокрема не вказав чи вказана сума включає в себе тіло кредиту, відсотки та/або пеню. Окрім цього, відповідачем не надано доказів повідомлення банком позивача про суму анульованого (прощеного) боргу, однак такі надані не були, що свідчить про те, що відповідачем податкове повідомлення-рішення було прийнято передбачено без зясування виконання банком вимог пп. «д» пп. 164.2.17 ПКУ стосовно повідомлення боржника про суму анульованого (прощеного) боргу.

Таким чином, сукупність вищенаведених, підтверджених документально та встановлених обставин дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до вимог частини третьої статті КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, своєчасно.

Європейський суд з прав людини у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області №/107 від 16.02.2015 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 182,70 (сто вісімдесят дві гривні 70 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 21 вересня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.