Справа № 686/11168/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/11168/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Палінчак О.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

16 вересня 2015 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білоуса О.В.
суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.
за участю:
секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,
позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: Моргун Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію за списком №2 з 1 листопада 2014 року, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії період роботи на посаді електрозварника.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2015 року позов задоволено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просив постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2015 року скасувати, дала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав у повному обсязі, проти її задоволення заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).
Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 має загальний стаж роботи за різними робітничими професіями понад 25 років.
В період з 1 червня 1989 року по 7 грудня 1989 року ОСОБА_1 працював електрозварником ручного зварювання в домобудівному комбінаті тресту «Хмельницькпромбуд». Професія електрозварника зайнятого на різанні і ручному зварюванні відноситься до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах.
З 25 грудня 1989 року по 9 травня 2001 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання в/ч НОМЕР_1 , яка з 30 листопада 1998 року розформована. З 1 грудня 1998 року переведений в філіал державного підприємства МОУ «Західвійськбуд» - 452 УНР де працював електрозварником 5 розряду до 9 травня 2001 року. З 1 грудня 2003 року по 11 березня 2008 року позивач працював електрозварником ТОВ «Будвест ЛТД Ко», діяльність якого припинено згідно рішення господарського суду.
В матеріалах справи наявна архівна довідка б/н з якої слідує, що позивач ОСОБА_1 працював у військовій частині НОМЕР_1 ( з 1 серпня 1996 року - в/ч НОМЕР_2 ) електрозварником з 25 грудня 1989 року. Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України б/н в/ч НОМЕР_2 розформована відповідно до Наказу Міністра оборони України №27 від 29 січня 1998 року. Також наявна в матеріалах справи особова картка ОСОБА_1 із записами про трудову діяльність з 25 грудня 1989 року.
З архівної довідки від 17 грудня 2014 року слідує, що наказом командира військової частини 01393 №270 від 25 грудня 1989 року позивача було прийнято електрозварювальником ручної зварки по 3 розряду, на звороті відомості по заробітній платі.
Згідно довідки ТОВ «Будвест ЛТД Ко» вих. №123 від 10 грудня 2014 року слідує, що позивач працював в товаристві з 1 грудня 2013 року електрозварником ручної зварки 4 розряду, згідно наказу №147 від 1 грудня 2003 року, звільнений з 11 березня 2008 року за власним бажанням.
На підставі встановлених обставин, оскільки трудова книжка позивача заповнена відповідно до положень про внесення записів до трудової книжки, і записи в трудовій книжці щодо спірного періоду ніким не оспорювались і недійсними не визнавалися, а також зважаючи на те, що непроведення атестації робочого місця з вини керівника не може бути підставою для відмови особі в призначенні пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок передчасним, зважаючи на таке.
Згідно зі статтею 100 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок, постанова № 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Згідно із статтею 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 21-183а13.
При вирішенні спору колегія суддів апеляційного суду бере до уваги і те, що якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442. Відтак, за відсутності відомостей про атестацію робочого місця ОСОБА_1 у спірний період, відповідач безпідставно не врахував до пільгового стажу період його роботи 25.12.1989 року по 21.08.1992 року включно.
Разом із тим, в ході судового розгляду встановлено, що пільговий стаж позивача ОСОБА_1 недостатній для призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, тому у задоволенні позовних вимог про зобов`язання призначити таку пенсію, суд відмовляє.
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Враховуючи порушення судом першої інстанції норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою адміністративний позов необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому задовольнити частково.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи на посаді електрозварника з 25.12.1989 року по 21.08.1992 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 21 вересня 2015 року.
Головуючий Білоус О.В.
Судді Курко О. П.
Совгира Д. І.