Справа № 810/3613/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року справа № 810/3613/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Сакевич Ж.В.;

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 07.07.2015 р.);

представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 4204/1/10-70-10-47 від 18.05.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-К" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

в с т а н о в и в:

до суду з позовом звернулось ТОВ "Еталон-К" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00170.

Позовні вимоги аргументовані тим, що приймаючи оспорюване рішення відповідач не надав товариству докази того, що подані до митного оформлення документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності інформації, а відтак не наведення у графі 33 рішення таких доказів та витребування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у мотивувальній частині заяви, надати пояснення з приводу обставини, якими заявлені вимоги підтверджується, не змогла.

Представник митного органу проти задоволення позову заперечував та пояснив, що Київською митницею ДФС було проаналізовано інформацію, яка містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення позивачем згідно ЕМД від 29.07.2015 року №125110011/2015/010539, цінову інформацію Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України на товари, що ввозились на митну територію України у період заявлення товару до митного оформлення, за наслідками чого встановлено наступне:

декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, проте не надано жодного документу, яким би підтверджувалось формування митної вартості товарів за таким методом.

В процесі контролю поданих до митного оформлення документів за ЕМД від 29.07.2015 р. №125110011/2015/010539 встановлено, що вони не містили всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Як вбачається з графи 22 вказаної МД фактурна вартість товару визначена у сумі 6387,85 дол. СІНА, що в перерахунку на гривні за курсом, зазначеним в графі 23, складає 140 785, 6 грн, в той час як митна вартість товарів згідно з даними графи 12 становила 249 403, 57 грн., тобто очевидні розбіжності у ціні товару.

Надані декларантом позивача разом з ЕМД були наданв такі документи: контракт з додатковою угодою, рахунки, що підтверджують лише фактурну вартість товару, але не відображають усіх її складових, зокрема, були відсутні документи, передбачені пунктами 6 і 8 ч. 2 ст. 53 МКУ.

Крім того, ТОВ «Еталон-К» здійснювало імпорт товару «плитки керамічної облицювальної глазурованої» за зовнішньоекономічним контрактом із компанією Solifinance OU (Таллінн, Естонія), яка не є виробником вищезазначеного товару. Виробником товару значиться компанія CERAMIC A SALONI S.A.U, вказане підтверджується переліком виробників товару вказаних у п. 1 додаткової угоди б/н від 01.04.2015 р. до контракту купівлі-продажу №01/10-ІМ від 01.10.2010 року, гр.31 МД. Отже, митне оформлення товарів здійснювалось за непрямим контрактом.

В прайс-листі компанії Solifinance від 01.07.2015 № 18/14 зазначено умови поставки EXW, а в контракті від 01.10.2010 р. № 01/10-1-ІМ та гр. 20 МД від 29.07.2015 № 1251 10011/2015/010539 умови поставки FOB. Тобто, умови поставки зазначені в прайс-листі відрізняються від умов поставки вказаних в контракті га МД.

Митна вартість товарів заявлена позивачем відрізнялась від середньоконтрактної вартості, що була визначена митницею під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари. Відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ наявна інформація, стосовно ціни митного оформлення товарів, які ввозив позивач, більше заявленої.

Таким чином, на підставі вищеперелічених фактів, у документах, що були надані до митного оформлення містилися розбіжності. Крім того, вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень ст. 337 МКУ перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до Порядку 1467 за результатами оцінки ризику за вантажною митною декларацією АСАУР формується перелік митних процедур. Сформовані АСАУР вказівки, які містяться в переліку МП, реалізуються посадовими особами митних органів при проведенні митного контролю та митного оформлення, з урахуванням виду МП та повідомлення до МП, та відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів (п.1.6. Порядку).

Модуль АСАУР імплементовано до програмно-інформаційного комплексу, який введено в експлуатацію наказом Держмитслужби України від 25.01.2007 р. №48 з метою вдосконалення механізму митного оформлення товарів, тому обов'язковість застосування АСАУР визначена положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73 до якої Україна приєдналася згідно Закону України "Про приєднання України" до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, статтями 320,361 МКУ та Порядком застосування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками під час митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби України 13.12. 2010 р. №1467, зареєстрованого в Мін'юсті України 11.02.11 р. №180/18918.

Згідно МД від 29.07.2015 р. №125110011/2015/010539 спрацювала АСАУР за кодами форм митного контролю 105-2- контроль правильності визначення митної вартості товарів, 106- витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, що означало необхідність здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та витребування додаткових документів, які підтверджують заявлену вартість. Вказане положення кореспондується із вимогами ч.3 ст.53 МКУ.

Відповідач, з посиланням на положення ст.54 МКУ зазначив, що орган доходів та зборів зобов'язаний здійснювати контрольні заходи з метою перевірки достовірності інформації наданих при митному оформленні товарів.

Для опрацювання профілів ризику, сформованих АСАУР та, ураховуючи що позивачем як декларантом подано ЕМД з самостійно обраним методом визначення митної вартості- за ціною договору щодо ідентичних товарів, приймаючи до уваги, що надані документи не містили всіх відомостей, які підтверджують числові значення складової митної вартості товару, на виконання вимог ч.3 ст.53 МКУ, 30.07.2015 р., позивачу було запропоновано надіслати в електронному вигляді додаткові документи, а саме транспортні перевізні документи : договір перевезення , заявку, рахунок; каталоги специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; у разі страхування вантажу- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 1 ст.266 МКУ передбачені обов'язки декларанта, до яких відноситься, зокрема і надання органу доходів та зборів передбачені законом документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Того ж дня, 30.07.2015 р., не використовуючи своє право надане законодавством ч.3 ст.53 МКУ, представником ТОВ "Еталон-К" на адресу митного органу було направлено повідомлення про відмову у наданні додаткових документів з проханням ухвалити рішення без врахування терміну, зазначеного в ст.53 МКУ, що позбавило працівників митного органу у визначенні дійсності заявленої митної вартості товарів, а також надало підстави вважати, що позивач намагається приховати таку інформацію від митного органу.

У зв'язку з чим відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з огляду на наступне:

в липні 2015 р., в межах контракту № 01/10-1-ІМ від 01.10.2010 р., укладеного між позивачем та компанією Solifinance OU (Таллінн, Естонія), на митну територiю України позивачем було ввезено товар.

29.07.2015 р., для здiйснення митного оформлення товару до митного органу була надана ЕМД № 125110011/2015/010539, в якiй вартiсть товару визначена за цiною договору щодо ідентичних товарів.

Вiдповiдач стверджує, що позивачем занижено рiвень фактурної вартостi товарiв в порiвняннi з попередньо оформленими iдентичними товарами за наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари.

Для спростування сумнiвiв у правильностi заявленої митної вартостi у декларанта витребувано додатковi документи, а саме: транспортні перевізні документи: договір перевезення , заявку, рахунок; каталоги специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; у разі страхування вантажу- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У звязку з неподанням декларантом додатково витребуваних документiв та ураховуючи, що заявлена митна вартість не відповідала цінам, які склалися на відповідний товар на ринку імпорту на момент здійснення імпортної операції, з метою запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, митницею рiшенням №125110011/2015/010539 вiд 29.07.2015 р. скориговано заявлену позивачем митну вартiсть товару, визначено її за резервним методом. Водночас позивачу видано картку відмови у прийняттi митної декларацiї, митному оформленнi чи пропуску товарiв i транспортних засобiв через митний кордон України №125110011/2015/00170.

Неможливість застосування іншого методу визначення митної вартості товару, крім резервного, обґрунтована у графі 33 рішення №125110011/2015/010539 вiд 29.07.2015 р., де зазначено, що метод 2 не застосований тому, що подані декларантом документи містять розбіжності та містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, за наявної відмови декларанта від надання додаткових документів та невиконанням вимог ст.59 МКУ. Метод №3 не застосований у зв'язку з невиконанням декларантом вимог ст.60 МКУ; метод №4 та №5 не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервним методом №6 скориговано митну вартість відповідно до раніше визначеної митної вартості за МД від 15.06.2015 р. №209120000/2015/822761, також було використано інформацію за МД від 13.07.2015 р. №100270007/2015/218556, інформацію про скориговану раніше митну вартість згідно рішення про визначення митної вартості від 29.07.2015 р. № 125110011/2015/010127/2.

Органом доходів і зборів було проведено консультацію з декларантом відповідно до вимог ст.57 МКУ, зазначено перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови яких митна вартість могла би бути визнана митним органом.

Не погоджуючись з рiшенням митницi та карткою вiдмови у митному оформленнi, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вiдповiдно до статтi 49 МКУ митною вартiстю товарiв, якi перемiщуються через митний кордон України, є вартiсть товарiв, що використовується для митних цiлей, яка базується на цiнi, що фактично сплачена або пiдлягає сплатi за цi товари.

Згiдно зi статтею 54 МКУ контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв здiйснюється митним органом пiд час проведення митного контролю i митного оформлення шляхом перевiрки числового значення заявленої митної вартостi. В силу статтi 53 МКУ документами, якi пiдтверджують митну вартiсть товарiв, є: 1) декларацiя митної вартостi, що подається у випадках, визначених у частинах пятiй i шостiй статтi 52 цього Кодексу, та документи, що пiдтверджують числовi значення складових митної вартостi, на пiдставi яких проводився розрахунок митної вартостi; 2) зовнiшньоекономiчний договiр (контракт) або документ, який його замiнює, та додатки до нього у разi їх наявностi; 3) рахунок-фактура (iнвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купiвлi-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, -банкiвськi платiжнi документи, що стосуються оцiнюваного товару; 5) за наявностi - iншi платiжнi та/або бухгалтерськi документи, що пiдтверджують вартiсть товару та мiстять реквiзити, необхiднi для iдентифiкацiї ввезеного товару; 6) транспортнi (перевiзні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенi у вартiсть товару, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть перевезення оцiнюваних товарiв; 7) копiя iмпортної лiцензiї, якщо iмпорт товару пiдлягає лiцензуванню; 8) якщо здiйснювалося страхування, - страховi документи, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть страхування.

Положеннями частини третьої ст. 53 МКУ передбачено, що у разi якщо документи, зазначенi у частинi другiй цiєї статтi, мiстять розбiжностi, наявнi ознаки пiдробки або не мiстять всiх вiдомостей, що пiдтверджують числовi значення складових митної вартостi товарiв, чи вiдомостей щодо цiни, яка була фактично сплачена або пiдлягає сплатi за цi товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходiв i зборiв зобовязанi протягом 10 календарних днiв надати (за наявності) такi додатковi документи: 1) договiр (угоду, контракт) iз третiми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарiв, митна вартiсть яких визначається; 2) рахунки про здiйснення платежiв третiм особам на користь продавця, якщо такi платежi здiйснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комiсiйних, посередницьких послуг, повязаних iз виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документацiї; 5) лiцензiйний чи авторський договiр покупця, що стосується оцiнюваних товарiв та є умовою продажу оцiнюваних товарiв; 6) каталоги, специфiкацiї, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копiю митної декларацiї країни вiдправлення; 8) висновки про якiснi та вартiснi характеристики товарiв, пiдготовленi спецiалiзованими експертними органiзацiями, та/або iнформацiя бiржових органiзацiй про вартiсть товару або сировини.

Згiдно iз частиною шостою статтi 54 МКУ митний орган може вiдмовити у митному оформленнi товарiв за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартiстю виключно за наявностi обґрунтованих пiдстав вважати, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, у разi: невiрно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартостi; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документiв згiдно з перелiком та вiдповiдно до умов, зазначених у частинах другiй четвертiй статтi 53 цього Кодексу, або вiдсутностi у цих документах всiх вiдомостей, що пiдтверджують числовi значення складових митної вартостi товарiв, чи вiдомостей щодо цiни, що була фактично сплачена або пiдлягає сплатi за цi товари; невiдповiдностi обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартостi товару умовам, наведеним у главi 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально пiдтвердженої офiцiйної iнформацiї митних органiв iнших країн щодо недостовiрностi заявленої митної вартостi.

В силу приписiв частини сьомої цiєї статтi, у разi якщо пiд час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартiсть вважається визнаною автоматично.

Законодавець розділяє митні процедури на три групи: митний контроль, митне оформлення і справляння митних податків і зборів.

В інтерпретації оновленої Кіотської конвенції митний контроль (Customs control) це заходи, які використовують митниці для гарантування виконання митного законодавства.

В контексті податкової політики митний контроль це контроль, що здійснюють службові особи митних органів з метою забезпечення законного переміщення через митний кордон України товарів, майна та інших предметів, а також для забезпечення дотримання державними органами, підприємствами та їх посадовими особами, громадянами країни порядку переміщення через митний кордон товарів, майна та інших предметів.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 МКУ визначено поняття митного контролю як сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 МКУ митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурної вартості товарів; митної вартості товарів та методу її визначення; суми митних платежів (стаття 257 МК України).

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.295 Митного кодексу України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів. Нарахування сум митних платежів здійснюється у валюті України.

Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання органу доходів і зборів митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.

Згідно статті 49 Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до статті 50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для:1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МКУ також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Згідно із статтею 51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Згідно статті 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Для митного оформлення позивач, 29.07.2015 р., подав до Київської митниці ЕМД №125110011/2015/010539 в режимі ІМ 40 АА, умови поставки - FOB-ES Valensia. Товар ввозився на митну територію України згідно зовнішньоекономічного контракту від 01.10.2010 № 01/10-1-ІМ з компанією Solifinance OU (Таллінн, Естонія).

В гр.31 ВМД №125110011/2015/010539 наведено опис товару, а саме плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги.. Всього 86,58 м2. Країна виробництва- Іспанія.

Разом з митною декларацією були подані контракт від 01.10.2010 р. №01/10-1-ІМ; інвойс (рахунок-фактура) від 24.06.2015 р.; СМR №8448/2 від 24.07.2015 р.;картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; коносамет САМ12710 від 26.06.2015 р.; прейскурант виробни- ка товару 18/14 від 01.07.2015 р.; САМ12710 від 26.06.2015 р.; декларацію про походження товару від 24.06.2015 р.; інформаційний код результатів огляду товарів, транспортних засобів, ручної кладі, багажу.

Згідно графи 47 ВМД №125110011/2015/010539 позивачем самостійно здійснено нарахування митних платежів, а саме ввізне мито (вид 020) в розмірі 893,02 грн. за ставкою 5% та ПДВ (вид 028) в розмірі 3929,31 грн. за ставкою 20%.

Згідно із частиною 5 статті 54 МКУ з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 337 МКУ встановлено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією №125110011/2015/010539 було знегеровано обов'язкову форму контролю 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості товарів: Здійснити перевірку правильності митної вартості. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Здійснити перевірку правильності походження товару» та 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, що передбачає необхідність здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів та витребування додаткових документів, які підтверджують митну вартість.

Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що за результатами перевірки документів та відомостей, наданих до митного оформлення, митницею встановлено наступні обставини:

- в графі 22 вказаної вище митної декларації фактурна вартість товару зазначена у розмірі 6387,55 дол. США, що в перерахунку на гривні за курсом графи 23 складає 140785,6 грн., в той час як митна вартість товарів згідно даними графи 12 становить 249403,57 грн. Контракт із додатковою угодою підтверджує лише фактурну вартість товару, але ці документи не відображають усіх складових митної вартості товару. Так, були відсутні транспортні (перевізні) документи, в витребування яких є обов'язковим, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а за умовами поставки FOB транспортні витрати не були включені у вартість товару.

Умови поставки "франко-борт" означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, у даному випадку пункті відвантаження м.Валенсія. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, то тоді слід застосовувати термін FCA.

За умовами поставки FOB у продавця відсутні зобов'язання щодо перевезення та страхування товару.

Продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. З моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження всі ризики та витрати покладаються на покупця.

Продавець зобов'язаний за власний рахунок надати покупцю звичайні докази поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Якщо документ, згаданий вище як доказ поставки, не є транспортним документом, а такий документ суду не був наданий, продавець зобов'язаний надати покупцю на прохання, за рахунок і на ризик останнього, всіляке сприяння в одержанні транспортного документа у зв'язку з укладенням договору перевезення (наприклад, оборотного коносамента, необоротної морської накладної, транспортних документів внутрішнього водного транспорту або змішаного перевезення). У випадку, якщо продавець і покупець домовилися про використання засобів електронного обміну даними, згаданий вище документ може бути замінено еквівалентним електронним повідомленням (EDI-повідомленням).

Отже, за умовами поставки FOB на покупця покладається обов'язок транспортування та страхування товару (вантажу). У випадку з ТОВ "Еталон" постачання товару відбувалось за непрямим контрактом. Оскільки у представлених позивачем до митного оформлення документах були надані недостовірні відомості щодо фактурної вартості товару та ненадані транспортні (перевізні) документи та документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, що напряму впливає на визначення митної вартості товару, митним органом, з урахуванням наявної у нього виключної компетенцiї в питаннях перевiрки та контролю правильностi обчислення митної вартостi, були витребувані додаткові документи, які декларант не надав.

Крім того, позивачем самостійно було обрано другорядний метод визначення митної вартості товару, проте не представлено жодного документу, які підтверджують обраний ним метод, що викликало грунтовний сумнів у правильності зазначеної митної вартості товару.

Суд також надав оцінку тому факту, що згідно наданого декларантом прайс-листа компанії Solifinance OU від 01.07.2015 р. передбачені умови поставки EXW, проте в контракті від 01.10.2010 р. та гр.20 митної декларації умови поставки зазначено FOB Валенсія. Отже умови поставки у прайс-листі відрізняються від умов поставки в МД. Оскільки умови поставки впливають на визначення митної вартості товару, митним органом правомірно поставлено під сумнів достовірність (дійсність) заявленої позивачем митної вартості товару, з урахуванням того, що митна вартість товару визначена позивачем суттєво відрізнялась від вартості аналогічного товару, який завозився ним раніше відповідно до даних Єдиної автоматизованої системи ДМСУ.

Частиною 3 статі 53 МКУ передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу Митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Враховуючи вищезазначені обставини, декларанта було зобов'язано протягом 10 календарних днів, надати (за наявності) додаткові документи, а саме: транспортні перевізні документи (договір на перевезення, заявку на перевезення, рахунки); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; якщо здійснювалось страхування- страхові документи, які містять вартість страхування.

Ненадання позивачем документів на підтвердження оплати вартості транспортних послуг та інших документів, які підтверджують заявлену ним митну вартість, стало підставою віднесення наданих ним відомостей до розряду недостовірних. Приймаючи до уваги наявність встановлених законом причин неможливості застосування методу визначення митної вартості за обраним позивачем другорядним методом вартості імпортованих товарів, митний орган правомірно перейшов до процедури визначення митної вартості.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні методу 2а) за ціною договору щодо ідентичних товарів визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. При цьому, згідно із частинами 1, 2 статті 61 Митного кодексу України передбачено застереження щодо застосування методів 2а) та 2б), зокрема товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів, виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються.

Отже, метод 2 не застосовувавя тому, що подані декларантом документи містили розбіжності та не мали всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, за наявної відмови декларанта від надання додаткових документів та невиконанням вимог ст.59 МКУ.

Метод №3 не застосовувався у зв'язку з невиконанням декларантом вимог ст.60 МКУ; метод №4 та №5 не застосовувався у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервним методом №6 скориговано митну вартість відповідно до раніше визначеної митної вартості за МД від 15.06.2015 р. №209120000/2015/822761, також було використано інформацію за МД від 13.07.2015 р. №100270007/2015/218556, інформацію про скориговану раніше митну вартість згідно рішення про визначення митної вартості від 29.07.2015 р. № 125110011/2015/010127/2.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За результатами вказаної процедури 30.07.2015 р. винесено рішення про коригування митної вартості товарів №125110011/2015/000129/2 згідно якого збільшено митну вартість товару з 243170,8 грн. до 251714,2 грн., сума донарахованого мита складає 854 грн., а ПДВ 1879,55 грн.

Отже проаналізувавши спірні правовідносини та, співставивши встановлені судом обставини справи, дії відповідача на предмет їх відповідності закону, суд приходить до висновку, що у даному випадку митний орган діяв у межах повноважень та спосіб, передбачений Митним кодексом України, а відтак прийняте ним рішення є законним та обгрунтованим, тому вимоги позивача в чпстині скасування рішення не підлягають задоволенню.

Оскільки вимога про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації є похідною від основної вимоги, то така вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 14 вересня 2015 р.