Справа № 465/4692/15-а
Суддя: Гулієва М. І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі - Гевко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському р-ні м.Львова про визнання дій протиправними та зобов»язання провести розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходу ,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити розрахунок та виплату компенсації частини пенсії,у зв»язку з порушенням строків її виплати.Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.13р.йому призначено пенсію як інваліду 3 групи загального захворювання, з 11.06.2014р-як інваліду 2 групи загального захворювання.12.03.15р.він звернувся до відповідача щодо виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду та проведення перерахунку пенсії,розрахунку компенсації втраченої пенсії з 11.06.14р.по день виплати пенсії.Постанова суду виконана УПФУ у Франківському р-ні м.Львова у травні 2015р. Однак, відповідачем відмовлено в розрахунку та виплаті компенсації втраченої пенсії. Просить визнати протиправними дії відповідача у відмові розрахунку та виплати компенсації втраченої пенсії, зобов»язати УПФУ у Франківському р-ні м.Львова. здійснити розрахунок та виплату компенсації частини пенсії,у зв»язку з порушенням строків її виплати з 11.06.14р.по травень 2015р.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав що вказані в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів адміністративної справи.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

В рішенні від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009, Конституційний Суд України зазначив про те, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як вбачається із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу від 04.11.1950р., яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шматько проти України», заява 60750/00).

Крім того, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. Частина 3 зазначеної статті гарантує звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_2перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Франківському р-ні м.Львова,з 05.07.2013р.йому призначена пенсія як інваліду 3 групи загального захворювання,а з 11.06.2014р.- як інваліду 2 групи загального захворювання.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015р.визнано протиправними дії УПФУ у Франківському р-ні м.Львова при призначенні пенсії ОСОБА_2як інваліду 2 групи загального захворювання з11.06.14р.Зобов»язано УПФУ у Франківському р-ні м.Львова зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2Д.з моменту її призначення за 2 групою інвалідності з 11.06.2014р.із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні,який застосовується при призначенні пенсії у 2014р.-2700,98грн.А також зобов»язано УПФУ у Франківському р-ні м.Львова зробити перерахунок пенсії ОСОБА_2Д.з моменту її призначення за 2 групою інвалідності з 11.06.2014р.із врахуванням довідки №10 від 2.12.2013р. про заробітну плату для обчислення пенсії та довідки №196 від 2.12.13р.про грошове забезпечення.

12.03.15р.позивач звернувся до УПФУ у Франківському р-ні м.Львова із заявою про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015р.,а також щодо розрахунку компенсації втраченої пенсії з 11.06.14р.по день нарахування та виплати пенсії.

Судом встановлено,що вказана постанова суду виконана відповідачем в повному обсязі у травні 2015року,однак компенсація втраченої пенсії не нарахована та не виплачена.

Як вбачається з ч.2 ст.46 Закону України"Про загальнообов"язкове державне пенсійне страухвання",нараховані суми пенсії,не отримані з вини органу,що призначає і виплачує пенсію,виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.Компенсація втрати частини пенсії у зв"язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здіснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України»Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати»,компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів,нарахованих громадянам за період ,починаючи з 01.01.2001р

Порядок виплати компенсації визначений постановою КМ України №159 від 21.02.2004р.»Про затвердження Порядку поведення компенсації громдянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати». Пунктом 2 даного Порядку встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати основною умовою для виплати компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальних виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі № 6-131цс12 та колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення із зазначення способу його здійснення та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини,з метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.7-11,158-163,167 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському р-ні м.Львова щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні розрахунку та виплати компенсації втрати частини пенсії, у зв»язку з порушенням строків її виплати.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України у Франківському р-ні м.Львова провести розрахунок та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини пенсії, у зв»язку з порушенням строків її виплати за період з 11.06.2014р.по травень 2015р.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя М.І.Гулієва