Справа № 2а-1358/10/0770
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-1358/10/0770
Рядок статзвіту № 2.11.12
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1

сторін та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представника Поп»юк М.І.

відповідача: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 20 липня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 25 липня 2011 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_3 із адміністративним позовом до Ужгородської міжрайонної держаної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року на суму 48517,02 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідачем неправомірно на підставі п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»застосовано штрафну фінансову санкцію, оскільки сам факт порушення належними та допустимими доказами не встановлено. Крім того, на думку позивача відповідачем прийнято рішення про застосування штрафної санкції на підставі п.2 ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»без належних для цього повноважень.

Відповідач проти заявленого позову заперечив з мотивів правомірності прийнятого рішення про застосування штрафних санкції щодо позивача. Зазначив, що під час проведення перевірки було достатньо доказів, які свідчать про порушення позивачем вимог ст.7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме проведення розрахунку по зовнішньоекономічному контракту не іноземною валютою та не через уповноважений банк. Також відповідач зазначає, що у податкового органу є повноваження застосовувати штрафні фінансові санкції у на підставі п.2 ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Крім того, відповідач вважає, що позивач звернувся із адміністративним позовом з пропущенням строку звернення передбаченого ст.99 КАС України, у звязку із чим просить суд застосувати строки давності та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з мотивів, наведених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні такого як безпідставному, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

На підставі поданих сторонами матеріалів справи та доказів судом встановлено наступне.

УДСБЕЗ ГУМВС України в Закарпатській області проведено перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 по питанню надання транспортних послуг при здійсненні міжнародних перевезень. За наслідками перевірки УДСБЕЗ ГУМВС України в Закарпатській області направлено ДПА у Закарпатській області лист від 04.12.2008 року №6/3763 з додатками на 20 арк., у якому просило провести перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на предмет додержання ним вимог валютного законодавства під час надання транспортних послуг по міжнародних перевезеннях. ДПА у Закарпатській області листом №6129/7/17-019 від 25.12.2008 року направила відповідний лист із додатками для організації та проведення позапланової перевірки позивача до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції. Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією на підставі направлення №68/22-0 від 02.02.2009 року та Наказу №75 від 02.02.2009 року проведено позапланову документальну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог валютного законодавства.

За наслідками перевірки прийнято Акт перевірки №6/22-20/НОМЕР_1 від 02.02.2009 року. У Акті перевірки міститься висновок про порушення позивачем ст.7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Зокрема, у Акті перевірки зазначено, що між позивачем та фірмою «Schenker Kft»(Угорщина) укладено договір про надання транспортних послуг від . На виконання даного договору позивач за період з 01.02.2008 року по 31.12.2008 року на підставі контрактів заявок здійснював транспортні перевезення вантажів. У підтвердження надання відповідних послуг податковий орган у Акті перевірки посилається на Акт здачі приймання послуг №б/н від 09.06.08 року на загальну суму 2200 дол. США, рахунок №002 від 03.06.2008 року, Акт здачі приймання послуг №б/н від 11.06.08 року на загальну суму 1600 дол. США, рахунок №004 від 04.06.2008 року, Акт здачі приймання послуг №б/н від 07.08.08 року на загальну суму 2200 дол. США, рахунок №008 від 31.07.2008 року, Акт здачі приймання послуг №б/н від 01.10.08 року на загальну суму 40000 дол. США, рахунок №010 від 24.09.2008 року, всього на загальну суму 48517,02 у гривневому еквіваленті. Згідно висновків акту перевірки, оплата за надані послуги отримана Позивачем готівковими коштами в національній валюті згідно наступних прибуткових касових ордерів: №002 від 03.06.2008 року 10674.4 грн., №004 від 03.06.2008 року 7763,2 грн., №008 від 31.07.2008 року 10659,22 грн., №010 від 24.09.2008 року на 19420,20 грн. У звязку із викладеним, відповідачем у Акті перевірки зроблено висновок, що позивачем порушено вимоги ст.7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», які зобовязують проводити розрахунки по іноземним контрактам іноземною валютою через уповноважені банки. За наслідками перевірки Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято рішення про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції № 44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року на суму 48517,02 грн.

На підтвердження викладених у Акті перевірці висновків відповідачем подано до суду копії зазначеного договору від 01.02.2008 року, копії Актів здачі приймання, копії контракт заявок, копії інвойсів та копії прибуткових касових ордерів засвідчені штампом відповідача «копія вірно».

Допитаний у судовому засіданні 31 травня 2011 року, у якості свідка позивач - ОСОБА_3, засвідчив, що жодних контрактів із фірмою «Schenker Kft»(Угорщина) не укладав, транспортні послуги зазначеній фірмі не надавав та кошти від неї не отримував. З цих причин, пояснити походження копій документів, які перевірялися відповідачем та стали підставою для застосування штрафу не зміг.

Оскільки під час розгляду даної адміністративної справи виник спір, щодо достовірності поданих відповідачем копій документів, судом у порядку ст.71 КАС України витребувано оригінали документів, на підставі яких проводилася перевірка. Зокрема згідно листа від 21.03.2011 року судом витребувано в УДСБЕЗ УМВС України в Закарпатській області оригінали документів, направлених до ДПА у Закарпатській області листом від 04.12.2008 року та зазначено вимогу повідомити суд про джерело їх походження. На виконання вимоги суду УДСБЕЗ УМВС України в Закарпатській області надало відповідь, у якій повідомило, що всі документи передані до ДПА у Закарпатській області у додатку до листа 04.12.2008 року. Також згідно листа від 08.04.2011 року судом витребувано в ДПА у Закарпатській області оригінали документів на підставі яких проведено перевірку позивача. На виконання вимоги суду ДПА у Закарпатській області також не надано оригінали документів, а направлено тільки копії.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Ч.4 ст.70 КАС України визначає, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на предмет доказування, належними доказами надання позивачем транспортних послуг та їх оплати, можуть бути договір, акти приймання передачі послуг, міжнародні транспортні накладні, рахунки та платіжні документи які засвідчують одержання коштів, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.79 КАС України письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ч.4 оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Отже, суд встановлює обставини у справі на підставі оригіналів письмових доказів (документів), копії яких засвідчуються судом та приєднуються до матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Натомість, суд констатує, що подані відповідачем копії документів, а саме копії договору від 01.02.2008 року, копії Актів здачі приймання, копії контракт заявок, копії інвойсів та копії прибуткових касових ордерів засвідчені штампом відповідача «копія вірно» не є належними письмовими доказами. Відповідно до п.п.4.10.1 Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України N 1153 від 17.10.1997 року, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній (це правило не поширюється на архівні установи, державні нотаріальні контори і приватних нотаріусів). Крім того, відповідачем не надано жодного іншого належного доказу, який би засвідчував наявність правовідносин позивача із іноземною фірмою «Schenker Kft»(Угорщина) та одержання позивачем коштів від іноземної фірми «Schenker Kft»(Угорщина) за зовнішньоекономічним договором.

З огляду на викладене, висновки відповідача у Акті перевірки №6/22-20/НОМЕР_1 від 02.02.2009 року про порушення позивачем вимог валютного законодавства не підтверджені належними доказами та матеріалами судової справи. У звязку із чим, рішення Ужгородської МДПІ №44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції на суму 48517,02 грн. прийняте без належних для цього підстав, є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд критично оцінює повноваження Ужгородської МДПІ застосовувати штрафні санкції за порушення вимог ст.7 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Відповідно до абз.6 п.2 ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»за порушення резидентами порядку розрахунків, установленого статтею 7 цього Декрету, - застосовується штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків

Відповідно до абз.9 п.2 ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»передбачено, що санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Посилання відповідача на п.3 Указу Президента України "Про врегулювання податку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", як на підставу для застосування податковим органом штрафних фінансових санкцій до спірних правовідносин є неправомірним, оскільки його дія на них не поширюється. Як вбачається із преамбули, даний Указ Президента є спеціальним і він стосується лише врегулювання порядку дотримання валютного законодавства резидентами та нерезидентами при отриманні кредитів та позик в іноземній валюті від останніх.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (у редакції на момент звернення) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем пропущено строк звернення із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської МДПІ №44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року про застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції на суму 48517,02 грн. Зокрема, зазначене рішення було надіслано 07.02.2009 року супровідним листом із повідомленням про вручення та згідно довідки УДППЗ «Укрпошта»було вручено 12.02.2009 року особисто одержувачу ОСОБА_3 Натомість із адміністративним позовом останній звернувся лише 14.04.2010 року про що свідчить вхідний штамп Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України (у редакції на момент звернення) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У запереченні на адміністративний позов від 11.05.2010 року відповідач наполягає на застосування судом наслідків пропуску строку на оскарження, у звязку із чим, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

З огляду на викладене, у звязку із пропуском строку звернення, адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської МДПІ №44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Доказів здійснення судових витрат по справі відповідачем суду не надано.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

в с т а н о в и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 44-22-20-/1639 від 06 лютого 2009 року - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Маєцька Н.Д.