Справа № 821/2109/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/2109/15-а

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р.

м. Херсон

Справа № 821/2109/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини 3056 Національної гвардії України до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Військова частина 3056 Національної гвардії України (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить визнати дії відповідача у розділі визначення фінансових порушень з боку військової частини 3056 відповідно до «Вимоги про усунення порушень» від 22.05.2015 р. №21-08-14-14/2473, що призвели до фінансових та матеріальних втрат у сумі 161364,35 грн. – протиправними. Також, просить скасувати пункти 1, 5, 6 «Вимоги про усунення порушення» державної фінансової інспекції в Херсонській області №21-08-14-14/2473 від 22.05.2015р.

Позов мотивований тим, що за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Військової частини 3056 Національної гвардії України встановлені порушення законодавства, про що складено акт ревізії від 23.14.2015 р. № 08-17/03. На підставі вказаного акту відповідачу направлена вимога про усунення порушень законодавства від 22.05.2015 р. №21-08-14-14/2473, зокрема позивача зобов'язано: опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, у встановленому законодавством порядку; розглянути питання про притягнення працівників військової частини, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності. Крім того, в даній вимозі запропоновано позивачу відповідно до:

- п. 1 «з метою усунення бюджетного правопорушення покриття витрат спеціального фонду кошторису за рахунок коштів загального фонду кошторису, відповідно до вимог ст.. 117 Бюджетного кодексу та Порядку зменшення бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №255 (далі – Порядок №255), ініціювати перед вищестоящою установою питання щодо зменшення асигнувань Військової частини 3056 на поточний рік в сумі 138 671,69 грн.;

- п. 5 « утримати із грошового забезпечення військовослужбовців кошти, які зайво його отримали (у разі наявності заяв), в разі необхідності стягнути в судовому порядку кошти на загальну суму 53 421,67 грн. та провести відповідні коригування суми ЄСВ 16 154,10 грн.; Після стягнення з військовослужбовців зайво отриманих доходів та проведення коригування сум ЄСВ перерахувати кошти до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства;

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Крім того, подав письмові заперечення на адміністративний позов з яких вбачається, що проти позову заперечує з підстав викладених в таких запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі п.2.15 Плану роботи Державної фінансової інспекції України на І квартал 2015 року, проведено ревізію окремих напрямків фінансово-господарської діяльності Військової частини 3056 Національної гвардії України, в тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією у військовій частині 3056 за період з 01.09.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт ревізії від 23.04.2015 р. № 08-17/03.

Відповідно до зазначеного акту, фінансовою інспекцією встановлені допущені позивачем порушення вимог чинного законодавства, які полягають в наступному.

Ревізією встановлено:

- що основними витратами, які фактично понесені Військовою частиною 3056 при наданні платних послуг є витрати на утримання військовослужбовців: грошове забезпечення, медичне забезпечення речовим майном, витрати на пальне при перевезенні до місця призначення, продовольче забезпечення. В розрахунок калькуляції вартості утримання одного військовослужбовця при наданні платних послуг взагалі не включались видатки на грошове забезпечення військовослужбовця та відповідно не відшкодовувались видатки понесені по загальному фонду кошторису. Також, в розрахунок потреби по загальному фонду не враховано зменшення фінансування видатків на надання послуг, які повинні покриватись за рахунок доходів від їх надання, зокрема видатки на грошове забезпечення. Проведеним розрахунком встановлено, що за 2014 рік, витрачено коштів загального фонду державного бюджету військової частини 3056 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які задіяні при наданні послуг з охоронної діяльності організаціям в сумі 138 6712,69 грн., що є порушенням п.20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 р. №228, п.4 ст. 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. №2456-VI;

У зв'язку з встановленими порушеннями Державною фінансовою інспекцією в Херсонській області надіслано на адресу відповідача лист-вимогу від 22 травня 2015 року №21-08-14-14/2473, пунктами 1, 5, 6 якої позивача зобов'язано вжити заходи щодо усунення вказаних порушень шляхом:

- п. 1 «з метою усунення бюджетного правопорушення покриття витрат спеціального фонду кошторису за рахунок коштів загального фонду кошторису, відповідно до вимог ст.. 117 Бюджетного кодексу та Порядку зменшення бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №255 (далі – Порядок №255), ініціювати перед вищестоящою установою питання щодо зменшення асигнувань Військової частини 3056 на поточний рік в сумі 138 671,69 грн.;

- п. 5 « утримати із грошового забезпечення військовослужбовців кошти, які зайво його отримали (у разі наявності заяв), в разі необхідності стягнути в судовому порядку кошти на загальну суму 53 421,67 грн. та провести відповідні коригування суми ЄСВ 16 154,10 грн.; Після стягнення з військовослужбовців зайво отриманих доходів та проведення коригування сум ЄСВ перерахувати кошти до Державного бюджету України відповідно до вимог чинного законодавства;

Не погоджуючись з вищезазначеними пунктами вимоги №21-08-14-14/2473 від 22.05.2015р., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, ДФІ в Херсонській області пред'явила позивачу вимогу №21-08-14-14/2473 від 22.05.2015р., яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Отже, названими пунктами зобов'язано позивача вчинити дії з відшкодування збитків. З цього приводу слід зазначити, що вимоги відповідача відшкодувати збитки фактично полягають у їх стягненні.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 7, 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; а при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для підконтрольної установи.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах: від 28 жовтня 2014 року (справа 21-462а14), від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Відповідно до приписів частини 1 статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що п.1, п.5, п.6 вимоги ДФІ в Херсонській області №21-08-14-14/2473 від 22.05.2015р., який вказує на виявлені збитки, їх розмір та містить припис про примусове стягнення таких збитків, не є обов'язковим для виконання позивачем і не створює для нього юридичних наслідків, що в даному випадку унеможливлює покладення на позивача обов'язку вчинити дії з виконання цих пунктів вимоги.

Крім того, суд враховує, що відповідачем зобов'язано позивача виконати п.1, п.5, п.6 вимоги, які, в тому числі, сформульовано фактично як покладення на позивача обов'язку проведення претензійно-позовної роботи.

Тобто, вимогою передбачається зобов'язання Військової частини 3056 Національної гвардії України звернутись до суду із позовом щодо відшкодування шкоди, стягнення коштів.

Слід зазначити, що відповідно до статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, тобто, особа має право здійснювати своє майнове право лише частково чи не використовувати взагалі.

Обмеження цього права чи, як в даному випадку, втручання органу державної влади у вільне здійснення особою належних їй цивільних прав є неприпустимим і протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Військової частини 3056 Національної гвардії України обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії Державної фінансової інспекції в Херсонській області у розділі визначення фінансових порушень Військовій частині 3056 відповідно до «Вимоги про усунення порушень» від 22.05.2015 р. №21-08-14-14/2473, що призвели до фінансових та матеріальних втрат у сумі 161 364,35 грн. – протиправними.

Скасувати пункти 1, 5, 6 «Вимоги про усунення порушення» Державної фінансової інспекції в Херсонській області №21-08-14-14/2473 від 22.05.2015р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Військової частини 3056 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ 23313931) судовий збір у сумі 322,73 грн. (Триста двадцять дві гривні 73 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 9.5