Справа № 2а-7024/11/1370
Суддя: Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 р. № 2а-7024/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Журомської М.В.,

за участю секретаря Ткач Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Концерн «Хлібпром»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром»(далі-Товариство) звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові (далі-СДПІ ВПП), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.06.2011 р. № /11273.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту перевірки від 06.06.2011 р. № 618/08-01/05511001 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.06.2011 р. № /11273, яким позивачу визначено податкове зобов?язання з податку на додану вартість в сумі 128 065,89 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 1 грн. Оскільки висновки, що були зроблені податковим органом в ході перевірки Товариства з питань взаємовідносин з ДП «Укравтогаз»НАК «Нафтогаз України»за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2011 р. про заниження податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 128 065,89 грн. є безпідставними, не грунтуються на фактичних обставинах та не відповідають нормам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що оскільки позивачем при перевірці не доведено використання товарів та послуг у власній господарській діяльності, відповідно відсутня підстава для включення податкових накладних, що виписані ДП «Укравтогаз»НАК «Нафтогаз України»та надано до перевірки акти приймання-передачі, в яких неможливо ідентифікувати особу, що взяла участь у здійсненні господарської операції, а тому вважає, що СДПІ проавомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 07.06.2011 р. № /11273. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до наказу СДПІ ВПП у м. Львові від 25.05.2011 р. № 194 проведена документальна невиїзна перевірка ПАТ «Концерн Хлібпром»() по питанню проведення взаєморозрахунків з ДП «Укравтогаз»НАК «Нафтогаз України» () за період січень 2011 р., ПП «ОККО-бізнес»() за період січень-лютий 2011 року.

Перевіркою зроблено висновок, Товариством за період січень-лютий 2011 р. порушено п.п.14.1.181, п.14.1 ст. 14, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 128 065,89 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки ПАТ «Концерн Хлібпром»на адресу СДПІ ВПП надіслано заперечення на акт перевірки від 06.06.2011 р. № 618/08-01/05511001.

07.06.2011 р. за № 000270801/11273 СДПІ ВПП винесено податкове повідомлення-рішення, яким Товариству донараховано суму податку на додану вартість разом із штрафними санкціями в розмірі 128 066,89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ «Концерн Хлібпром»та ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України»укладено договір № Л0064К від 01.06.2010 року. Згідно даного договору ДП «Укравтогаз»(Продавець) здійснює реалізацію стисненого природного газу (метану), пред?явнику пластикової картки, а ПАТ «Концерн Хлібпром»(Покупець) зобов?язується сплачувати вартість продукції на умовах, визначених цим договором. Відповідно до даного договору продукція відпускається у такому порядку: довіреною особою Покупця пред?являється ПК оператору АГНКС; на POS-терміналі перевіряється пред?явлена ПК на розмір залишку Добового ліміту та відсутність заборгованості; проводиться заправка автомобіля Покупця в межах залишку добового ліміту; на POS-терміналі та касовому апараті проводиться реєстарція відпущеної продукції та надаються відповідні чеки. Сторони на підтвердження обсягів відпущеної продукції щомісячно підписують акт приймання-передачі продукції.

Згідно договору про надання послуг № Л0064П від 01.06.2010 р. ДП «Укравтогаз»є «Продавцем», ПАТ «Концерн Хлібпром»є «Покупцем». Згідно даного договору Продавець надає Покупцю послуги, пов?язані з відпуском Продукції на АГНКС за допомогою ПК згідно з договором № Л0064К від 01.06.201 р. купівлі-продажу стисненого природного газу, а Покупець сплачує вартість Послуг на умовах договору.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Отже, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем як умову для формування податкового кредиту.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Листом СДПІ ВПП від 25.05.2011 р. № 10271/08-01/1968 надано запит Товариству щодо надання документів, що підтверджують взаєморозрахунки з ДП «Укравтогаз»НАК «Нафтогаз України»за період січень 2011 р.

У відповідь на запитувану інформацію до перевірки Товариством представлено договір № Л0064К купівлі-продажу стисненого газу від 01.06.2010 р. з додатком, додаткову угоду до Договору № Л0064к 01.06.2010 р. від 04.08.2010 р., додаткову угоду до Договору № Л0064к 01.06.2010 р. від 31.01.2011 р., договір №Л0064П про надання послуг від 01.06.2010 р., акт приймання передачі послуг за договором №Л0064П від 01.06.2010 р. за січень 2011 р., акт приймання-передачі продукції (стисненого природного газу) за договором № Л0064к від 01.06.2010 р. за січень 2011 р., податкові накладні: № НН-0000030 від 05.01.2011 р., № НН-0000049 від 06.01.2011 р., № 71 від 10.01.2011 р, № 117 від 12.01.2011 р. , № 139 від 13.01.2011 р., № 192 від 17.01.2011 р., № 234 від 19.01.2011 р., №236 від 20.01.2011 р., № 259 від 20.01.2011 р. , № 304 від 24.01.2011 р., № 352 від 26.01.2011 р., № 373 від 27.01.2011 р. , № 415 від 31.01.2011 р., № 1075 від 31.01.2011 р., видаткову накладну № РН-0000032 від 21.01.2011 р. та платіжні доручення.

Як встановлено перевіркою, що долучені Товариством акти не містять зазначення посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, що не дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Проте таке твердження податкового органу не може братися судом до уваги.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Так, як вбачається з долучених до матеріалів справи атків приймання-передачі, такі складені з дотриманням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З Акту приймання-передачі послуг за Договором № Л0064п від 01.06.2010 р. за січень 2011 р. вбачається що ПАТ «Концерн Хлібпром» в особі генерального директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту, надалі «Покупець», з одного боку, та ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», надалі «Продавець», в особі заступника директора ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності № 69-У від 30.12.2010 р., склали цей акт про виконання даного Договору. З Акту приймання-передачі продукції за Договором № Л0064к від 01.06.2010 р. за січень 2011 р. вбачається що ПАТ «Концерн Хлібпром»в особі генерального директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту, надалі «Покупець», з одного боку, та ДП «Укравтогаз»НАК «Нафтогаз України», надалі «Продавець», в особі заступника директора ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності № 69-У від 30.12.2010 р., склали цей акт про виконання даного Договору. З вищенаведеного вбачається, що є можливим ідентифікувати не тільки юридичних осіб, що є сторонами за актами, а й ідентифікувати фізичних осіб, що підписали дані акти.

Згідно п. 198.3.ст.198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вбачається з акту перевірки від 06.06.2011 р. № 618/08-01/05511001, на запит СДПІ ВПП до ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 25.05.2011 р. № 10318/08-01/1970 щодо взаєморозрахунків ПАТ «Концерн Хлібпром»з ДП «Укравтогаз України», відповіді від ДПІ у Святошинському районі м. Києва не отримано, а тому суд вважає, що відповідачем було здійснео поспішні висновки щодо відсутності господарської операції.

Згідно заперечення на акт перевірки вбачається, що Товариство зазначає, що має у наявності всі чеки на придбання стисненого природного газу, на підтвердження чого надсілано податковій інспекції реєстр чеків, проте при винесенні податкового повідомлення-рішення такі документи відповідачем не взято до уваги.

Так, до метеріалів справи позивачем долучено копії чеків на придбання стисненого природного газу. Оскільки, згідно чеків, Товариство набуло право власності на придбаний товар, що був використаний автомобільним транспортом для розвезення власної хлібопродукції, що є господарською діяльністю ПАТ «Концерн Хлібпром», а тому вбачається, що такий товар використаний Товариством у господарській діяльності.

Як встановлено судом та знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, між позивачем та ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», укладено господарські договори, факт виконання яких підтверджується належними та допустимими доказами, відтак позивач правомірно відобразив отримані від контрагента податкові накладні у податковому обліку.

Згідно ст.61 Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, одна із сторін договору не може нести відповідальність за діяльність свого контрагента, в тому числі за несплату податків та обовязкових платежів до держбюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки, який покладено в основу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відображені необґрунтовані дані, а також субєктивні припущення перевіряючих, які не мають підтверджених доказів.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром»3,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.06.2011 р. № /11273.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Концерн «Хлібпром» 3,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.11.2011 р.

Суддя Журомська М.В.

З оригіналом згідно

Суддя Журомська М.В.