Справа № 2-а-1462/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1462/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоодержаних сум пенсії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління ПФУ в Апостолівському районі про визнання незаконними дій відповідача та стягнення недоодержаних сум пенсії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та визнана інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Оскільки розмір виплачуваної їй додаткової пенсії є меншим, ніж встановлено законом, вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної додаткової пенсії з урахуванням положень ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 року № 796-ХІІ, якими розмір додаткової пенсії складає 75% мінімальної пенсії за віком. Отримавши відмову, позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної додаткової пенсії у відповідності з вимогами закону та виплатити донараховану пенсію за період з 01.01.2006 року.

Відповідачем заперечення на позов не подано.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 087720, виданим 01.11.99 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювань, повязаних з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, позивач визнана інвалідом ІІ групи з 15.06.2007 року.

Позивач звернулася до відповідача, де перебуває на обліку як пенсіонер, із заявою щодо проведення перерахунку пенсійної виплати, але в проведенні перерахунку позивачу було відмовлено.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті державної та додаткової пенсії позивачу виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи№ 796-Х11 від 28.02.91 року особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами другої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Наявність права у позивача на призначення додаткової пенсії в розмірах, передбачених ст. 50 Закону № 796-ХІІ, є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.67 Закону України № 796-Х11 від 28.02.91 року в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, позивач має право на перерахунок відповідно до ст. 50 Закону України № 796-Х11 від 28.02.91 року, за якою особам, постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щомісячно додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.1 ст. 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вимоги частини 3 вказаної статті про встановлення мінімального розміру пенсії за віком абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути легітимною підставою для застосування мінімальної пенсії за віком в розмірі, меншому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, оскільки це суперечить вимогам ст.17 ЗУ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст.2 ЗУ "Про прожитковий мінімум".

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад прав (аналогія права). На підставі наведеної норми виходжу з того, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, приходжу до висновку, що поняття та розмір мінімальної пенсії за віком для нарахування та виплати основної та додаткової пенсій позивачу визначений ч.1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.50 Закону № 796.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, заявивши позовні вимоги з 01.01.2006 року, звернулася з даним позовом 06 червня 2011 року, тобто з порушенням строків, які визначено ст. 99 КАС України.

Вважаю, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знала розмір цих виплат і в разі незгоди мала право звернутися до суду.

На підставі викладеного приходжу до висновку про необхідність залишення позовних вимог з 01.01.2006 року по 05.12.2010 року без розгляду. Таким чином, позивач має право на перерахунок додаткової пенсії з 06.12.2010 року та в подальшому.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача провести нарахування додаткової пенсій позивачу в розмірах відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофиз урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 06 грудня 2010 року з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу, та виплатити позивачу нараховану додаткову пенсію.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоодержаних сум пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі щодо нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 06 грудня 2010 року в розмірі, нижчому, ніж передбачено ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі нарахувати ОСОБА_1 додаткову пенсію в розмірах відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з урахуванням положень ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком, за період з 06 грудня 2010 року та виплатити ОСОБА_1 нараховану додаткову пенсію з урахуванням сум пенсій, які були отримані позивачем у вказаний період часу.

Позовні вимоги за період часу з 01 січня 2006 року по 05 грудня 2010 року залишити без розгляду.

Зобовязати Управління ПФУ в Апостолівському районі виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2