Справа № 804/4842/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/4842/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2015 року

справа № 804/4842/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Профіс»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі 804/4842/15

за позовом Західно-Донбаської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до Приватного підприємства фірма «Профіс»

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись с постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт зазначає, що на день ухвалення оскарженої постанови представником ППф «Профіс» була подана заява про відкладення розгляду справи у зв’язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі, однак, суд першої інстанції в порушення вимог діючого законодавства провів слухання по справі у відсутності представника відповідача та ухвалив постанову, чим порушив право на захист, позбавивши ППф «Профіс» можливості здійснювати свої процесуальні права, як сторона по справі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно та передчасно задовольнив позовні вимоги.

У поданих до суду письмових запереченнях позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

12.01.2015 року Західно-Донбаською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області виставлено податкову вимогу №6534-25, яка отримана відповідачем 29.01.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.22) Таким чином, відповідач має податковий борг з податку на додану вартість у сумі 126698,12 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість по сплаті податків є узгодженою, вона не скасована і не списана податковим органом, а отже підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платників податків зобов'язаний, зокрема:

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 58.1, пункту 58.2, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити розраховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення – рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи положення пунктів 95.1 - 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в порушення вимог Податкового кодексу України, не сплачено суму податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 126698,12 грн., у зв’язку з чим вимоги про стягнення коштів за податковим боргом є обґрунтованими.

Щодо посилання апелянта на те, що на день ухвалення оскарженої постанови представником ППф «Профіс» була подана заява про відкладення розгляду справи у зв’язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі, однак, суд першої інстанції в порушення вимог діючого законодавства провів слухання по справі у відсутності представника відповідача та ухвали постанову, чим порушив право на захист, позбавивши ППф «Профіс» можливості здійснювати свої процесуальні права, як сторона по справі та щодо того, що суд першої інстанції незаконно та передчасно задовольнив позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма «Профіс» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі 804/4842/15 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко