Справа № 814/900/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/800/64701/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Кохан О.С.

представників сторін:

позивача не з'явився

відповідача Масюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області
на постановуОдеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року
у справі№814/900/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Авант-Агро»
до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Авант-Агро» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Авант-Агро») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 12 лютого 2013 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та задоволено позов.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу просив у її задоволенні відмовити.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у період з 13 по 21 грудня 2012 року відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за жовтень 2012 р., про що був складений Акт від 28 грудня 2012 року №999/15-400/37031652 (далі по тексту - Акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пункту 198.1 статті 198, пунктів 200.1 - 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2012 року на 4263159 грн. і занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за жовтень 2012 року на 10008 грн.

За наслідками перевірки 12 лютого 2013 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшив позивачу суму від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 4263159 грн.;

- №, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 10008 грн. та нарахував штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2502 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Авант-Агро» суд першої інстанції виходив з того, що підприємство позивача та ТОВ Компанія «Варварівський елеватор», яке увійшло до складу учасників першого, є пов'язаними особами, господарська діяльність яких контролюється однією особою, яка одночасно є і засновником і посадовою особою вказаних підприємств та має вплив безпосередньо або через пов'язаних фізичних та/або юридичних осіб на господарську діяльність позивача. В зв'язку з цим після внесення майна ТОВ Компанія «Варварівський елеватор» до статутного капіталу позивача, останній фактично не набув права розпорядження цим майном. Таким чином, підприємство позивача не понесло витрат в зв'язку з отриманням майна, що в даному випадку дорівнює тому, що було відсутнє постачання товарів, а таким чином, був відсутній об'єкт оподаткування з податку на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у разі отримання підприємством - платником ПДВ від іншого підприємства - платника ПДВ основних засобів до статутного фонду такий платник податку має право на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту. Будь-яких обмежень щодо внесення одним підприємством майна до статутного фонду іншого підприємства, у яких до складу засновників входить одна і таж особа податкове, законодавство не містить.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України), об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України, постачанням товарів вважається будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Підпунктом 146.17.2 пункту 146.17 статті 146 ПК України закріплено, що до придбання прирівнюються операції з отримання основних засобів та нематеріальних активів у разі внесення основних засобів та нематеріальних активів до статутного фонду (капіталу) платника податку.

Факт отримання основних засобів як внеску до статутного фонду відповідачем не спростовано, а оформлення права власності позивача на передане йому майно, підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку суду та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 223, 224, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року у справі №814/900/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна