Справа № 2а-1870/506/12
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р. Справа № 2a-1870/506/12

Сумський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Гелети С.М.

за участю секретаря - Дикач О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний підприємець ОСОБА_2 (далі ПП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Глухівської МДПІ № НОМЕР_1 від 03.01.2012р. щодо визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на суму 6349,40 грн.

Як вбачається із адміністративного позову, який ПП ОСОБА_1 підтримав в судовому засіданні, свої вимоги позивач мотивує тим, що враховуючи те, що він застосовував спрощену систему оподаткування обліку та звітності, шляхом сплати єдиного податку, а тому податок з доходів фізичних осіб сплачувати він не повинен, як передбачено ст. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі Указ). Порушення, допущені позивачем при перевищенні суми виручки в 500тис.грн., впливає лише на обовязок переходу із наступного кварталу на загальну сум тему оподаткування, що і було зроблено ПП ОСОБА_1

Представник Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Глухівська МДПІ, відповідач) про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, розгляд справи відкласти, письмового обґрунтування своєї позиції по справі не подано.

Позивач проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечував.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення, оскільки надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, доказів поважності причини неприбуття представника в судове засідання та неможливості направити іншого представника суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюванне рішення, прийняте за результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2008р. по 31.12.2010р., про що складено акт перевірки від 16.12.2011р. №1730/17/НОМЕР_2 (а.с.6-14).

Як вбачається із матеріалів справи в 2010році позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.19), заявою про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності (а.с.30), свідоцтвом про сплату єдиного податку на 2010 р. (а.с.20,31).

Перевіркою встановлено, що протягом 2010 року обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) становив 542329,36 грн., що також підтверджується звітом за 2010 р. (а.с.36).

Даний факт не заперечувався в судовому засіданні позивачем.

Як вбачається із акту перевірки від 16.12.2011р. податковим органом було встановлено, що позивачем порушено вимоги Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, Закон України Про податок з доходів фізичних осіб, а саме занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 4 квартал 2010р. на суму 6349,40 грн., який було нараховано, виходячи із суми 42329,36 грн., яка складається із різниці суми отриманої виручки (542329,36 грн.) та граничної суми виручки, яка дозволена ст. 1 Указу (500000 грн.)

На підставі акту перевірки від 16.12.2011р. №1730/17/НОМЕР_2, Глухівською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03.01.2012р. про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 6349,40 грн. (а.с.21).

Суд не погоджується із позицією позивача відносно того, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу до платника застосовується лише санкція у вигляді обовязку переходу платник єдиного податку на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), в даному випадку 1 кварталу 2011 року, а до того часу платник сплачує лише єдиний податок і не повинен сплачувати податок з доходів фізичних осіб, виходячи із наступного.

Основні засади господарювання в Україні та регулювання господарських відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, визначаються Господарським Кодексом України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

У відповідності зі статтею 42 зазначеного Кодексу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено Законом або не випливає із суті відносин.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про податок з доходів фізичних осіб" № 889-IV від 22.05.2003 р., який діяв до 01.01.2011 р. та був чинним на час спірних правовідносин (далі по тексту Закон № 889), пунктом 22.10 статті 22 якого визначено, що Декрет Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" втратив чинність крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів господарської діяльності.

Пунктом 1.2. ст. 1 Закону № 889 визначено, що дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів а бо деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Тобто дохід - у широкому розумінні накопичення грошових коштів або отримання матеріальних цінностей, маючих грошову вартість; у вузькому розумінні - збільшення активів, викликаних господарською або комерційною діяльністю та спричинюваних до збільшення власного капіталу. В дохід включається торгівельна виручка від реалізації продукції або надання послуг, дивіденди, роялті, рента.

Пунктом 1 ст. 19 Закону № 889 зазначено, що платники зобов'язані вести облік доходів и витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати Декларацію.

Платниками податків згідно п. 2.1 статті 2 Закону № 889, зокрема є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Статтею 8 Закону № 889 передбачено, якщо згідно з нормами цього Закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті або доходів, нарахованих платнику податку особою, яка не є податковим агентом, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку

Підпунктом 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889 визначено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із Законом.

Згідно п. 7.1 статті 7 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Як встановлено Верховним судом України при розгляді справи № 21-18а 11 (постанова ВСУ від 11 квітня 2011 року) спеціальним законодавством, зокрема, Указом запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва. За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис грн. Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу)

У той же час зазначений Указ не містить положень які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують виручки, встановлений граничний обсяг законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом № 889-ІУ з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII "Про систему оподаткування" (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи перевищення ПП ОСОБА_1 суми виручки в 500000грн. сталося в четвертому кварталі 2010р. на суму 42329,36 грн. (542329,36 грн. 500000 грн.), що свідчить про те, що позивач отримав доход в розмірі 42329,36 грн. (а.с.19-23).

Як вбачається із акту перевірки, розрахунку податкового зобовязання до акту планової документальної виїзної перевірки від 16.12.2011р. (а.с.22) податковим органом правомірно нараховано 6349,40 грн. податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15% (42329,36х15%).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв в межах та у спосіб, передбачений діючим законодавством, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Глухівської МДПІ № НОМЕР_1 від 03.01.2012р. щодо визначення ПП ОСОБА_1 у суду відсутні, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, а тому позовні вимоги визнаються судом неправомірними, необґрунтованими і відповідно, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158 -163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємця ОСОБА_1 до Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.01.2012р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 6349,40 грн. відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) С. М. Гелета

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови виготовлений 30.01.2012 року.