Справа № 2а-1670/6047/11
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/6047/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрової Л.М.,

при секретарі Курганській Л.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Полтавського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України про визнання дій Полтавського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів в порядку передбаченому статтею 37 Закону України Про державну службу протиправними; зобов'язання виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 08 квітня 2011 року позивач була звільнена з посади заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Лубенського міськрайонного центру зайнятості у звязку із невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України. Після звільнення позивач на жодних посадах не працювала та не працює по даний час. На день звільнення строк державної служби у позивача становив 19 років 8 місяців. У звязку із звільненням позивач звернулася із заявою до Полтавського обласного центру зайнятості з проханням виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Однак відповідач повідомив ОСОБА_3, що відповідно до розяснення Головного управління державної служби України від 22 березня 2011 року № 1960/13-11 відсутні правові підстави для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", оскільки вказана допомога виплачується тільки у разі звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом державного службовця на пенсію державного службовця. Позивач вважає, що відмова відповідача щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, є безпідставною та прийнята всупереч Конституції та законів України, а тому її права підлягають судовому захисту.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У письмових запереченнях зазначав, що позивач не має права на отримання передбаченої статтею 37 Закону України "Про державну службу" грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки позивач була звільнена не у звязку із виходом на пенсію, а у звязку із невідповідністю займаній посаді за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, в звязку з чим їй на підставі статті 44 КЗпП України належить до виплати лише вихідна допомога у розмірі не меншому середньомісячного заробітку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді заступника начальника відділу активної підтримки безробітних Лубенського міськрайонного центру зайнятості. 08 квітня 2011 року наказом директора Полтавського обласного центру зайнятості № 100-к звільнена з займаної посади за станом здоров'я на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу Законів про Працю України /а.с. 31/. На момент звільнення із займаної посади позивач мала необхідний загальний трудовий стаж та досягла встановленого віку, який гарантував їй достроковий вихід на пенсію, що не заперечувалось сторонами.

23 травня 2011 року ОСОБА_3 письмово звернулася до директора Полтавського обласного центру зайнятості з проханням виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, відповідно до Закону України "Про державну службу" /а.с. 6/.

Полтавський обласний центр зайнятості листом від 03 червня 2011 року №оцз-13/15-2049/0-11 повідомив позивача, що відповідно до розяснення Головного управління державної служби України від 22.03.2011 № 1960/13-11 не вбачається підстав для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Позивач не погодилася із діями відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги та оскаржила їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обґрунтовуючи свою відмову у виплаті грошової допомоги, Полтавський обласний центр зайнятості посилається на те, що згідно розяснення Головного управління державної служби України від 22.03.2011 № 1960/13-11 грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" виплачується тільки у разі звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом державного службовця на пенсію державного службовця.

Крім того, статтею 37 Закону України "Про державну службу" не встановлено право на отримання вищевказаної грошової допомоги державним службовцем, трудові відносини з яким припинено відповідно до пункту 1 або 2 статті 40 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України "Про державну службу". Цей же Закон визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Стаття 37 вказаного Закону регулює питання щодо пенсійного забезпечення і грошової допомоги державним службовцям.

Так, відповідно до вимог зазначеної статті право на одержання пенсії державних службовців мають особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців.

Цією ж статтею встановлено, що державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Водночас, відповідно до положень статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Беручи до уваги, що в преамбулі Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" зазначено, що він гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у звязку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію, то використання особою такої додаткової соціальної гарантії з боку держави, як достроковий вихід на пенсію за певних умов не може бути підставою для позбавлення її соціальних гарантій, установлених іншими нормативними документами. Зокрема, право на встановлення статтею 37 Закону України "Про державну службу" грошову допомогу в розмірі 10-ти місячних посадових окладів, у разі виходу на пенсію.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачеві призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з 14 квітня 2011 року, а стаж роботи позивача на державній службі на момент звільнення становить більше ніж 10 років. Отже позивач вийшов на пенсію, як державний службовець на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, а тому не втратив права на отримання грошової допомоги, передбаченою ст. 37 Закону України "Про державну службу".

У даному випадку позивач фактично припинив трудові відносини з відповідачем, в подальшому звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах із документами для призначення пенсії державного службовця, а після призначення такої пенсії, звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних посадових окладів, в якій зазначив про вихід на пенсію державного службовця.

Тобто законодавцем встановлено додаткову соціальну гарантію з боку держави для певної категорії громадян, а саме: право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку за певних умов.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що для отримання державним службовцем права на виплату йому грошової допомоги в розмірі 10-ти місячних окладів закон передбачає одночасне настання сукупності наступних юридичних фактів, а саме, вихід на пенсію та наявність стажу державної служби не менше 10 років.

Крім того, слід зазначити, що норми статті 37 вказаного Закону не передбачають виключень або обмежень щодо виплати грошової допомоги у разі звільнення особи за статтею 40 КЗпП України.

Як зазначалось вище, стаж державної служби ОСОБА_3 становить більше ніж 10 років, при цьому, остання достроково вийшла на пенсію.

Тобто, в даному випадку, наявні обидві, встановлені на законодавчому рівні умови, які дають право на отримання (виплату) грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Разом з тим, відповідач не зважаючи на пряму норму Закону порушив соціальні права позивача, керуючись виключно розясненням Головного управління державної служби України від 22.03.2011 № 1960/13-11.

На думку суду, дане розяснення не може бути підставою для відмови у виплаті коштів, оскільки нормативно-правовим актом є - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Наведене положення, закріплено пунктом 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 р. за № 381/10661.

Крім того, згідно Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. №1543, а також Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №389/2011 саме це Міністерство інформує у межах своїх повноважень та надає роз'яснення щодо трудових відносин, соціального захисту населення тощо.

З цих же підстав, дане розяснення Головного управління державної служби не можна розцінювати і як вказівку державної установи обовязкову для виконання іншим субєктом владних повноважень, яким є Полтавський обласний центр зайнятості.

Оскільки позивач за своїм віком, страховим стажем та стажем державної служби набув право на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", відповідач зобов'язаний був виплатити йому грошову допомогу в розмірі десяти посадових окладів, згідно із частиною 13 статті 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобовязані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, із врахування викладених обставин та в розрізі наведеної нормативної бази, відповідач мав керуватись виключно Законом, зокрема, статтею 37 Закону України "Про державну службу", що дає підстави зробити висновок про протиправність його дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Мотивація та докази, надані відповідачем у запереченнях, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи позивача, а встановлені у справі обставини не підтверджують позиції відповідача покладеної в основу оскаржуваної відмови.

Беручи до уваги вищенаведене та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій Полтавського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів в порядку передбаченому статтею 37 Закону України Про державну службу протиправними та зобов'язання виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналізуючи наведену норму суд приходить до висновку, що виплата грошової допомоги державному службовцю в розмірі 10 місячних посадових окладів має разовий характер та не входить до переліку доходів, затримка яких підлягає компенсації.

Крім того, суд зауважує, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Порядок прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби регулюється спеціальними законами та законодавчими актами.

Професійна діяльність державних службовців регулюється Законом України Про державну службу. Тому, вимоги статті 625 Цивільного кодексу України щодо індексації невиплаченої грошової допомоги, а також виплати 3% річних від прострочення, не розповсюджується на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Полтавського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті ОСОБА_3 грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів в порядку передбаченому статтею 37 Закону України Про державну службу.

Зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів в порядку передбаченому статтею 37 Закону України Про державну службу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04 серпня 2011 року.

Суддя Л.М. Петрова