Справа № 2-а-58/2010
Суддя: Гнип О. І.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-58/2010р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення прокурора у справі про адміністративний проступок, другий відповідач прокуратура Чернігівської області; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, начальник Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, подав до Семенівського районного суду Чернігівської області адміністративний позов до відповідача, прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2, у якому заявив позовні вимоги: 1). визнати протиправним та скасувати рішення прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на вчинений начальником Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3 адміністративний проступок щодо відмови розглядати звернення та надавати інформацію, яка підлягає наданню відповідно до вимог чинного законодавства України; 2). зобовязати відповідача порушити провадження про адміністративне правопорушення щодо діянь начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3; 3). стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію завданої йому моральної шкоди у розмірі 200 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог у адміністративному позові ОСОБА_1 зазначив про те, що з 01 травня 1999 року по 31 березня 2010 року він проходив службу в Семенівському районному відділі управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області. Звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням з правом на пенсійне забезпечення. У звязку з виниклою необхідністю 05 квітня 2010 року він звернувся до начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області з проханням надати довідку з даними про посади, які він обіймав, та про періоди служби в слідчому підрозділі за час проходження служби. Відповідно до вимог ст. 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Право на звернення гарантується вимогами ст. 40 Конституції України, якою передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні, письмові, колективні звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Однак, 13 квітня 2010 року він отримав за підписом начальника відділу письмову відповідь з повідомленням про те, що його заява від 05 квітня 2010 року Семенівським районним відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області розглянута не буде у зв'язку з відсутністю вказаних у його заяві необхідних даних. Указане рішення начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області не розглядати його звернення, відмова в наданні інформації, являється грубим порушенням його особистих прав та свобод, які захищаються Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян». Ст. 24 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Зокрема, ст. 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про звернення громадян» та «Про доступ до судових рішень», тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від пятнадцяти до двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В примітці до вказаної статті Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що посадові особи, на яких поширюється дія Закону України «Про боротьбу з корупцією», притягаються до відповідальності за такі діяння відповідно до Закону України «Про боротьбу з корупцією». Відповідно до п. г) ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» особа уповноважена на виконання функції держави не має права відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати її, надавати недостовірну чи неповну інформацію і за це передбачена відповідальність. Згідно вимог ст. 121 Конституції України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури України спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм, одним із основних, завданням захист від неправомірних посягань на гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини і громадянина. Реалізовуючи свій конституційний обовязок органи прокуратури України: здійснюють свої повноваження на підставі додержання Конституції України та чинних на території республіки законів, незалежно від будь-яких органів державної влади, посадових осіб, а також рішень громадських обєднань чи їх органів; захищають у межах своєї компетенції права і свободи громадян на засадах їх рівності перед законом, незалежно від національного чи соціального походження, мови, освіти, ставлення до релігії, політичних переконань, службового чи майнового стану та інших ознак; вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення. Пунктом в) ст. 4 Закону України «Про боротьбу з корупцією» визначено, що органи прокуратури України являються органами, які ведуть боротьбу з корупцією, у зв'язку з чим 14 квітня 2010 року, а потім повторно 20 квітня 2010 року він звернувся із заявами до прокуратури Семенівського району Чернігівської області. У своїх заявах указав на скоєний начальником Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3 адміністративний проступок, який полягає у неправомірній відмові розглянути його звернення та надати інформацію, у звязку з чим просив прокурора району вжити заходів прокурорського реагування та вирішити питання про притягнення винних осіб до відповідальності. Таким чином, його заяви явились приводом для порушення провадження у справі про адміністративний проступок, який вчинив ОСОБА_3. Ст. 12 Закону України «Про боротьбу з корупцією» визначено, що порядок адміністративного провадження у справах про корупційні діяння або інші правопорушення, повязані з корупцією, а також виконання постанов про накладення адміністративних стягнень визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, яким регулюється провадження в справах про адміністративні проступки, визначає, що провадження за заявами про вчинення адміністративного проступку складається із 5 стадій: порушення провадження; адміністративного розслідування; підготовки справи до вирішення; вирішення справи; виконання рішення по справі. 10 травня 2010 року позивач отримав повідомлення прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 про те, що його звернення розглянуте і підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні. Вказане повідомлення свідчить про те, що прокурор району без перевірки, на стадії порушення провадження в адміністративній справі, без посилання на передбачені ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставини, що виключають провадження в справі, прийняв рішення не розпочинати провадження в справі про адміністративний проступок, вчинений ОСОБА_3. При цьому прокурором Семенівського району Луговим О. Є. порушені вимоги ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», вимоги ст. ст. 250, 269 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимоги ст. ст. 5, 12 Закону України «Про боротьбу з корупцією». Зазначене свідчить про те, що рішення прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 про відсутність підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» з боку начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3 є противоправним та підлягає скасуванню. Протиправним рішенням прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 позивачеві завдано моральної шкоди, котра полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через те, що при розгляді його звернення прокурор району, порушуючи конституційний принцип рівності всіх перед законом, виявляв вибіркову справедливість і надавав ОСОБА_3 переваги під час прийняття рішення. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 200 гривень.

На стадії підготовчого провадження у попередньому судовому засіданні у даній адміністративній справі відповідно до ухвали судді як другий відповідач була залучена прокуратура Чернігівської області (а.с. 16-17).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та пояснив про те, що, на його думку, є всі підстави для задоволення позову згідно вимог законодавства.

Відповідач, прокурор Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2, у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що доводи позивача із приводу необхідності задоволення позову не мають під собою реального підґрунтя.

Другий відповідач, прокуратура Чернігівської області, у судове засідання свого представника не направила, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, причини неявки представника суду не повідомила. До судового засідання подала до суду свої письмові заперечення проти адміністративного позову, зміст яких зводиться до того, що прокуратура області заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі з наступних підстав. 20 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Семенівського району Чернігівської області із приводу порушень, допущених посадовими особами Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області під час розгляду звернення позивача від 05 квітня 2010 року як колишнього працівника органів внутрішніх справ щодо надання інформації з питань проходження ним служби в органах внутрішніх справ. Оскільки відповіддю начальника Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області йому було відмовлено у наданні зазначеної довідки, ОСОБА_1 просив вжити заходів щодо притягнення посадових осіб РВ УМВС до відповідальності на підставі Закону України «Про боротьбу з корупцією». Прокурором Семенівського району Чернігівської області звернення позивача було розглянуте, проведена перевірка, та 05 травня 2010 року надана відповідь про відсутність підстав для вжиття заходів реагування в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». За наслідками проведеної перевірки прокуратурою встановлено, що 06 квітня 2010 року до Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області надійшло звернення колишнього працівника органів внутрішніх справ ОСОБА_1 про надання довідки щодо проходження ним служби на посадах в Семенівському РВ УМВС України в Чернігівській області. Відповіддю від 12 квітня 2010 року у наданні такої довідки ОСОБА_1 було відмовлено та рекомендовано звернутись до УМВС України в Чернігівській області. Одночасно ОСОБА_1 звернувся з аналогічною заявою до УМВС України в Чернігівській області. Відповіддю від 19 квітня 2010 року Управлінням кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області йому була надана необхідна інформація. Відповідно до вимог Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України, затвердженої наказом МВС України № 1276 від 30 грудня 2005 року, особові справи працівників рядового та начальницького складу органів УМВС ведуться та зберігаються в підрозділі кадрового забезпечення УМВС в області, особові справи звільнених працівників після 2-х років зберігання передаються до архіву УМВС в області. Крім того, п. 1.2.3 зазначеної інструкції також передбачено, що ведення довідкової роботи з питань проходження служби працівниками органів внутрішніх прав є завданням кадрових підрозділів. На підставі викладеного прокуратура області вважає, що надання довідки з питань проходження служби осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ є компетенцією Управління кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області. На момент розгляду звернення ОСОБА_1 прокуратурою Семенівського району Чернігівської області інформація про проходження служби ним була отримана. За таких обставин прокурор правомірно дійшов висновку про відсутність порушень закону з боку посадових осіб Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області та повідомив заявника про відсутність підстав для вжиття заходів реагування письмовою відповіддю. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 12 Закону України «Про прокуратуру», виконуючи завдання прокурорського нагляду за додержанням законів, прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду, прокурор вживає заходів до усунення порушень закону, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили порушення. Вищевказане свідчить про те, що прокуратура діяла на підставі наданих законодавством прав та виконувала обовязки в межах наданих повноважень, дії прокурора району відповідають вимогам чинного законодавства, є правомірними, з боку органів прокуратури позивачу не завдано моральної шкоди. Крім того, позивачем в позовній заяві взагалі не обґрунтовано, в чому полягають заподіяні йому моральні страждання та з чого він виходив, обраховуючи розмір шкоди (а.с. 51-52).

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, начальник Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3, у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, достовірні причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає за необхідне вирішити адміністративний позов за наступних встановлених судом обставин.

У справі встановлено те, що позивач як колишній працівник органів внутрішніх справ у звязку з виниклою необхідністю подавав до Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області письмову заяву від 05 квітня 2010 року (зареєстрована 06 квітня 2010 року), де просив надіслати на його адресу довідку з даними про посади та періоди служби в слідчому відділенні Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області за час проходження служби в органах внутрішніх справ з 01 травня 1999 року по 31 березня 2010 року (а.с. 37). 12 квітня 2010 року на адресу позивача за підписом начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області була надіслана відповідь про те, що заява від 05 квітня 2010 року Семенівським районним відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області розглядатися не буде у звязку з відсутністю вказаних у заяві необхідних даних, та про те, що позивачеві необхідно звернутися до начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (а.с. 6). Не погодившись з відповіддю начальника місцевого відділу міліції, 14 квітня 2010 року позивач надіслав письмове звернення на діяння останнього до прокурора Семенівського району Чернігівської області (зареєстроване у прокуратурі 21 квітня 2010 року), де вказав, що його права наданням вищезазначеної відповіді було порушено, у звязку з чим просив прокурора вжити заходів прокурорського реагування внаслідок неналежного розгляду його заяви посадовими особами Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (а.с.31, 34). За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно діянь посадових осіб Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області позивачеві прокурором Семенівського району Чернігівської області 05 травня 2010 року була надана відповідь, у якій зазначено, що звернення позивача прокуратурою району розглянуте і що в ході його розгляду встановлено, що підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні (а.с. 7). Позивач в квітні 2010 року також звертався до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області із заявою про видачу аналогічної вищезазначеній довідки щодо проходження служби, яку і отримав від згаданого управління 21 квітня 2010 року (а.с. 38, 54).

За наведених обставин суд убачає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обовязковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, обєднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше пяти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Виходячи з положень Інструкції з організації обліку кадрів у системі МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1276 від 30 грудня 2005 року, особові справи працівників рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ ведуться та зберігаються у підрозділі кадрового забезпечення управління МВС у відповідній області, особові справи звільнених працівників після 2 років зберігання передаються до архіву такого управління. П. 1.2.3 вказаної інструкції передбачено, що ведення довідкової роботи з питань проходження служби працівниками органів внутрішніх прав є завданням кадрових підрозділів. Таким чином, у контексті розглядуваного спору надання довідки з питань проходження служби позивачеві належить до повноважень управління кадрового забезпечення управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

На підставі п. п. 5.2.2, 5.3 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року № 1177, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960 орган внутрішніх справ не пізніше ніж у пятиденний термін може прийняти рішення про передачу звернення на вирішення до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ з обовязковим інформуванням про це автора звернення.

Отже, за сутністю вимог, закладених у нормах вищенаведеного законодавства, начальник Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області не повинен був відмовляти позивачеві у розгляді його письмової заяви з одночасним розясненням куди позивачеві слід ще звернутися за одержанням необхідного, а у пятиденний строк з моменту надходження вказаної заяви переслати її за належністю до повноважного вирішувати підняте у заяві питання управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області з обовязковим інформуванням про це позивача.

Проте, прокурор Семенівського району Чернігівської області вказані порушення наведених вимог законодавства при роботі зі зверненням позивача в Семенівському районному відділі управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області не убачив, належної уваги на них не звернув, від повноважного розгляду звернення позивача на дії посадових осіб районного відділу міліції самоусунувся, доручивши розгляд цього звернення, яке зовсім не стосується ознак злочину, слідчому прокуратури Семенівського району Чернігівської області (а.с. 31, 34, 47, 48), внаслідок чого у кінцевому підсумку припустився надання протиправної відповіді позивачеві на його звернення стосовно діянь працівників міліції, у якій повідомив про те, що в ході розгляду звернення встановлено, що підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні, хоча за змістом норм глави 1 Закону України «Про прокуратуру» заходи прокурорського реагування у сфері нагляду за додержанням і застосуванням законів спрямовуються не тільки на викорінення порушень закону, але й причин цих порушень і умов, що їм сприяють.

При таких підставах вищезазначена позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення прокурора Семенівського району Чернігівської області підлягає частковому задоволенню із зазначенням у резолютивній частині цієї постанови даних про визнання тільки відповіді прокурора Семенівського району Чернігівської області від 05 травня 2010 року на звернення позивача протиправною, позаяк за певних обставин скасовані судом можуть бути лише такі рішення прокурора, які втілені у виразну документальну форму (постанови, протести, приписи, подання).

Вимога позивача стосовно зобовязання прокурора порушити провадження про адміністративне правопорушення щодо діянь начальника Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 124 Конституції України суди здійснюють правосуддя, а отже вони не вправі перебирати на себе не притаманні суду функції наглядових органів, які здійснюються прокуратурою, зокрема, функцію стосовно нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами (закріплена за прокуратурою згідно п. 5 ст. 121 Конституції України).

Протиправною відповіддю прокурором позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях останнього внаслідок зневажання прокурором його конституційних прав громадянина, однак, враховуючи те, що позивач на даний час одержав бажану довідку іншим шляхом, реалізувавши самостійно (не з-за одержання розяснень від місцевої міліції) своє право на звернення до управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, та виходячи з того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може бути відшкодована не тільки грішми, а й в іншій спосіб, суд вважає, що стягувати на користь позивача зазначену ним суму грошової компенсації моральної шкоди за наведені діяння прокурора Семенівського району Чернігівської області з прокуратури Чернігівської області (на основі ст. ст. 1167, 1172 Цивільного кодексу України) при таких обставинах буде зайвим, позаяк достатньою сатисфакцією для відшкодування моральної шкоди позивачеві в даному випадку є саме по собі прийняття судом постанови про задоволення зазначеної частини його позовних вимог.

Приймаючи постанову на користь позивача, суд відкидає вищезазначені доводи відповідачів про необґрунтованість адміністративного позову, оскільки вони не спростовують положень вказаних судом норм законодавства щодо належного розгляду звернень громадян.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 11, 17, 158, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до прокурора Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення прокурора у справі про адміністративний проступок, другий відповідач прокуратура Чернігівської області; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, начальник Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3, задовольнити частково.

Визнати протиправною відповідь прокурора Семенівського району Чернігівської області від 05 травня 2010 року на звернення ОСОБА_1 із приводу порушення посадовими особами Семенівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області вимог Закону України «Про звернення громадян».

У частині вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди вважати справедливою сатисфакцією факт прийняття даної постанови.

У задоволенні решти позовних вимог за адміністративним позовом відмовити.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата складення постанови у повному обсязі 25 червня 2010 року.

Суддя: О. І. Гнип