Справа № 759/8254/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/8254/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Коваль О.А. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника відповідача Сеньків Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 02 липня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

25.05.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови в її переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначенні та виплаті пенсії по втраті годувальника, а також у невиплаті щомісячної компенсації за втрату годувальника; зобов'язання перевести її з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 25.03.2015 року та зобов'язання призначити та виплачувати їй державну пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50 % від пенсії померлого ОСОБА_4, розмір державної пенсії якого складав 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, та щомісячну компенсацію за втрату годувальника у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 25.03.2015 року, як вдові учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позов обґрунтовано тим, що вона з 27.12.2012 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 949 грн, а її чоловік - ОСОБА_4, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та отримував пенсію відповідно до ст. 50, 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, що разом становить 6 217 грн.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 р. адміністративний позов задоволено: визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва по відмові в переведенні ОСОБА_3 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування," призначенні та виплаті щомісячної компенсації за втрату годувальника протиправними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва перевести ОСОБА_3 з пенсії за віком на пенсію її померлого чоловіка ОСОБА_4 у зв'язку із втратою годувальника та призначити ОСОБА_3 згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію в розмірі 50 відсотків пенсії від пенсії померлого чоловіка ОСОБА_4 з їх подальшою виплатою починаючи з 25.03.2015 року.

Суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на відсутність первинних документів, які б підтверджували роботу померлого ОСОБА_4 в зоні відчуження, не можуть бути підставою для відмови у задоволення позову, оскільки право на вказану пенсію померлого встановлено судом, повторне підтвердження права на пенсію померлого нормами чинного законодавства не передбачено, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні такої пенсії, оскільки нею не було надано довідку про заробітну плату ОСОБА_3, обов'язковість надання якої передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, позивач до суду не прибула, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25.03.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки у неї виникло таке право після смерті її чоловіка - ОСОБА_4, учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда 3-ї групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

15.04.2015 року листом за № 605/7-П, УПФ України в Святошинському районі м. Києва відмовило їй у призначенні такої пенсії на підставі того, що довідка форми 122 № 14 не підтверджена первинними документами, такими як особовий рахунок, платіжні відомості та іншими документами, які містили б відомості про нараховану заробітну плату, періоди робот в зоні відчуження, тривалість робочого часу.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно із частин 4, 5 статті 54 Закону пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатним членом сім'ї вважається, зокрема, дружина, якщо вона є інвалідом або досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною 1 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії, що настала у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до підпунктів 7, 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах "б"-"в" пункту 7 цього Порядку, а також надаються такі документи: довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера померлому годувальнику (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такий документ), свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія, довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником, свідоцтво органу реєстрації актів громадянського стану (далі РАГС) про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім, документи про місце проживання (реєстрації), документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, експертний висновок із встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. До заяви про призначення пенсії сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто є непрацездатною, а тому має право на отримання вказаної пенсії померлого чоловіка.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що померлий чоловік позивача (Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.36)) був учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та був інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копіями довідок № 119, № 120, копією Табеля обліку робочих часів, копією Експертного висновку від 07.10.2002 року № м4111-6048 та копією довідки № 116466, копією Свідоцтва учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році Серії НОМЕР_1 від 30.11.1991 р. та копії аналогічного посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської Катастрофи, категорії 1,Серія НОМЕР_3 від 19.02.2003 року.

Смерть ОСОБА_4 пов'язана з Чорнобильською катастрофою, категорії 1А, про що свідчить довідка від 17.03.2015 року № 009-Д93, виданої ОСОБА_3, як дружині померлого вбачається.

Водночас, згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року, яке ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2011 року залишено без змін, зобов'язано УПФ України в Святошинськомиу районі м. Києва провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії згідно ст. 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка згідно ст. 50 вищезазначеного закону становить 50% мінімальної пенсії за віком з 16.09.2010 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення на відповідний рік з урахуванням раніше проведених виплат.

Враховуючи вищезазначене, право ОСОБА_4 на державну та додаткову пенсію відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було встановлено судом та підтверджується відповідними доказами.

Як зазначила позивач в позові вказана пенсія нараховувалась і виплачувалась ОСОБА_4 до дня його смерті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_3 у її переведенні на пенсію померлого годувальника є протиправними, тому рішення відповідача від 15.04.2015 року за № 605/7-П про відмову в переведенні на пенсію померлого годувальника підлягає скасуванню з зобов`язанням відповідача перевести позивача згідно поданої заяви з 25.03.2015 року на пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що діяла на день його смерті.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 21.09.2015 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 02 липня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м.Києва від 02 липня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.