Справа № 2а-1670/5660/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5660/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія "Полтавабудінвест" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія "Полтавабудінвест" (надалі - позивач, ТОВ ІК "Полтавабудінвест") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.06.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі висновку про порушення пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.10 п. 4.2 ст. 4, пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6, пп. 9.12.2, п. 9.12 ст. 8, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", зокрема, не утримання податку з доходів фізичних осіб із суми виплаченого доходу у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_4 (сума неутриманого податку з доходів фізичних осіб склала 976 грн. 31 коп.).

Разом з тим, позивач у відносинах з ОСОБА_4 не є податковим агентом в розумінні статті 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", оскільки кошти стягнуто із позивача на користь ОСОБА_4 відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 15.04.2010 року у справі № 2-131/10, тобто перераховано не безпосередньо фізичній особі, а на депозитний рахунок Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. При цьому зазначили, що оскаржують податкове повідомлення-рішення лише в частині донарахування податкового зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій за вищенаведене порушення, в частині податкового зобов'язання за інші порушення не заперечують.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

У запереченнях представник відповідача в обґрунтування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення зазначала, що перевіркою ДПІ у м. Полтаві встановлено, що в порушення вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" ТОВ ІК "Полтавабудінвест" не утримано як податковим агентом податок з доходів фізичних осіб в розмірі 976 грн. 83 коп. із суми виплаченого доходу у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пені на користь фізичної особи ОСОБА_4 за рішенням суду. При цьому ДПІ у м. Полтаві враховано, що громадянин ОСОБА_4 самостійно задекларував доходи в вигляді моральної шкоди в сумі 1000 грн. та сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб у розмірі 150 грн., тому позивачу донараховано податкове зобов'язання за вирахуванням цієї суми, а саме, в розмірі 826,31 грн. Також звертала увагу на те, що позивачем оскаржується податкове повідомлення - рішення у повному обсязі, натомість не надаються пояснення та обгрунтування відносно інших порушень, встановлених перевіркою, зокрема, щодо суми не утриманого податку з доходів фізичних осіб із суми доходу ОСОБА_5, СПД ФО ОСОБА_6, а також витрат на мобільний зв`язок, що не використовуються у господарській діяльності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Полтавабудінвест"(ідентифікаційний код 34612470) зареєстроване Виконавчим комітетом Полтавської міської ради 03.10.2006 року, свідоцтво А00 № 711306.

У термін з 20.05.2011 року по 02.06.2011 року державними податковими ревізорами - інспекторами Державної податкової інспекції у м. Полтаві ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі наказу від 17.05.2011 року № 2361, направлень № 644 від 20.05.2011 року та № 646 від 20.05.2011 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ ІК "Полтавабудінвест" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008 року по 31.03.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 року по 31.03.2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 09.06.2011 року № 4993/22-1/34612470, в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема, пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4, пп. 4.2.10 п. 4.2 ст. 4, пп. 6.3.3 п. 6.3 ст. 6, пп. 9.12.2, п. 9.12 ст. 8, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19, пп. 20.3.2. п. 20.3. ст. 20 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", а саме, порушення вимог щодо утримання та своєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб на суму 1 577,01 грн.

В акті перевірки відображено наступні порушення:

- неправильне утримання податку з доходів фізичних осіб з доходу, нарахованого у вигляді зарплати працівнику підприємства ОСОБА_5, який є суб'єктом підприємницької діяльності, у зв`язку з чим безпідставно отримав податкову соціальну пільгу (сума недоутриманого податку з доходів фізичних осіб склала 64 грн. 53 коп.);

- не утримання податку з доходів фізичних осіб із суми виплаченого доходу у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_4 (сума недоутриманого податку з доходів фізичних осіб склала 976 грн. 31 коп.),

- не утримання податку з доходів фізичних осіб із суми доходу, виплаченого за транспортні послуги СПД ФО ОСОБА_6, який є платником фіксованого патенту та надав послуги, що не належить до виду діяльності, зазначеного у його патенті "торгівельно - закупівельна діяльність" (сума недоутриманого податку з доходів фізичних осіб склала 55 грн. 50 коп.),

- не утримання податку з доходів фізичних осіб із суми доходу керівників підприємства, отриманого у вигляді додаткового блага, а саме, з вартості особистих телефонних розмов, сплачених ЗАТ "Український мобільний зв'язок" за рахунок коштів підприємства (сума недоутриманого податку з доходів фізичних осіб склала 320 грн. 76 коп.).

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки ДПІ у м. Полтаві надіслано відповідь від 22.06.2011 року №13956/10/17-441, в якій зазначено, що ДПІ у м. Полтаві бере до уваги, що гр. ОСОБА_4 задекларував доходи у вигляді моральної шкоди в сумі 1000 грн. та сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 150 грн. За таких обставин ДПІ у м. Полтаві скасовує частково результати перевірки, встановлені актом від 09.06.2011 року № 4993/22-1/34612470, в частині зменшення нарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 150 грн. із суми виплаченого доходу у вигляді відшкодування моральної шкоди на користь гр. ОСОБА_4 за рішенням суду та вносить зміни до п. 2 висновку акту перевірки, який викладає у редакції, згідно якої встановлено порушення вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»щодо утримання та своєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб на суму 1 427,01 грн.

На підставі акту перевірки з урахуванням результатів розгляду заперечень позивача ОСОБА_9 податковою інспекцією у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № 000134102 від 25.06.2011 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання податку з доходів фізичних осіб за основним платежем у розмірі 1427 грн. 01 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 356 грн. 75 коп.

Позивач не згоден із податковим повідомленням - рішенням № 000134102 від 25.06.2011 року в частині нарахування податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій за не утримання податку з доходів фізичних осіб із суми виплаченого доходу у вигляді відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_4 В іншій частині податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню № 000134102 від 25.06.2011 року в оскаржуваній частині, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.04.2010 року у справі № 2-131/10 позов ОСОБА_4 до ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест»про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто із ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест»на користь ОСОБА_4 кошти та збитки, завдані внаслідок інфляції, в розмірі 4 679, 31 грн., оплатою банківських послуг за перерахунок коштів в розмірі 72,12 грн., пені в розмірі 829,41 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., всього в розмірі 6 580,84 грн.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 11.06.2010 року відкрито виконавче провадження ВП № 19724648 із примусового виконання виконавчого листа № 2-131 про стягнення із ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест»на користь ОСОБА_4 6580,84 грн.

Зазначеною постановою боржнику було надано строк для добровільного виконання виконавчого документа до 18.06.2010 року.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»вимоги державного виконавця щодо виконання зазначених у статті 3 цього Закону рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 44-1 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнені з боржника як такі, що належать до виплати стягувачам, зараховуються державним виконавцем на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на рахунок стягувача в банку або в іншій фінансовій установі чи перераховані на адресу стягувача поштовим переказом. Поштовий переказ стягувачеві стягнених грошових сум здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. За відсутності такої заяви державний виконавець для видачі стягнутих сум виписує на ім'я стягувача чек, який підписується начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу, за яким стягувач одержує належні йому грошові суми в установі банку. Зазначений чек видається особисто стягувачеві або його представнику під розписку.

18.06.2010 року на виконання виконавчого листа № 2-131 ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест»перерахувало на рахунок Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції для виплати ОСОБА_4 суму коштів в розмірі 6580,84 грн., що підтверджується банківською випискою від 18.06.2010 року, копія якої наявна в матеріалах справи. Таким чином, безпосереднього перерахування коштів фізичній особі ОСОБА_4М позивач не здійснював.

27.04.2011 року після отримання повідомлення ДПІ у м. Полтаві від 18.04.2011 року № 4786 ОСОБА_4 було сплачено податок з доходів фізичних осіб із отриманої ним суми коштів в розмірі 150 грн.

За висновком перевірки ТОВ «Інвестиційна компанія «Полтавабудінвест»є податковим агентом відносно суми коштів, виплачених фізичній особі ОСОБА_4 (6 580,84 грн.), тому повинно було утримати та перерахувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб в розмірі 976,31 грн. Оскільки товариством вказаний обов'язок не виконано, на підставі акту перевірки, з урахуванням часткової сплати податку ОСОБА_4, товариству донараховано податкове зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб в розмірі 826,31 грн. (976,31 150).

Вказаний висновок ДПІ у м.Полтаві суд вважає помилковим та таким, що не ґрунтується на положеннях податкового законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.1. статті 2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року № 889-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (надалі Закон № 889- IV), платниками податку з доходів фізичних осіб є резидент (фізична особа), який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент (фізична особа), який отримує доходи з джерелом їх походження з території України

Згідно п. 1.15. Закону № 889- IV податковим агентом є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Пунктом 19.2 статті 19 Закону № 889- IV визначено, що особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Підпунктами 8.1.1., 8.1.2. пункту 8.1. статті 8 Закону № 889- IV встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету.

Відповідно до підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону № 889- IV платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Підпунктом 7.1 ст. 7 Закону № 889-IV визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що особа набуває статусу податкового агента, якщо вона виплачує фізичній особі суму коштів, яка є оподатковуваним доходом, і при цьому відповідно до Закону має обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів до бюджету від імені та за рахунок платника податку. В іншому випадку фізична особа платник податку самостійно декларує і сплачує цей податок до бюджету.

Згідно з приписами підпункту 4.2.10 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді неустойки, штрафів або пені, фактично одержаних платником податку як відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: сум, що спрямовуються на відшкодування прямих збитків, понесених платником податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди.

Як встановлено судом, позивачем були перераховані грошові кошти на відшкодування ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 6 580,84 грн. на депозитний рахунок виконавчої служби в порядку виконавчого провадження, на виконання судового рішення, а не безпосередньо фізичній особі. За таких обставин позивач не зобов'язаний був нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку. Оскільки перерахування здійснювалося не фізичній особі, банк правомірно прийняв платіжне доручення без вимог сплати податку на доходи.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що утримання боржником податків із сум, виплачених на користь стягувача при примусовому виконанні рішень суду Законом України "Про виконавче провадження", Законом № 889-IV та іншими законодавчими актами не передбачено. Навпаки, у випадку будь-якого утримання, виконавчий лист не вважався б виконаним позивачем належним чином, оскільки фактично було б зменшено суму відшкодування, присудженого до стягнення судовим рішенням. Сплата ж позивачем податку з доходів фізичних осіб за ОСОБА_4 за рахунок власних коштів суперечила б правовій природі цього податку, який підлягає утриманню із суми доходу, отриманого платником податку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не є податковим агентом фізичної особи ОСОБА_4 в розумінні Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", а тому не повинен був утримувати із суми коштів, виплаченої ОСОБА_4, відповідного податку.

Натомість відповідно до підпункту 8.2.1. пункту 8.2. статті 8 Закону № 889- IV платник податку ОСОБА_4 зобов'язаний був включити суму отриманих доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу, подати річну декларацію з цього податку та самостійно сплатити податок.

Враховуючи вищенаведене, податкове зобов'язання в розмірі 826 грн. 31 коп. донараховано ДПІ у м.Полтаві позивачу безпідставно, всупереч положенням Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та без урахування усіх обставин справи. Податкове зобов'язання в іншій частині позивачем не оскаржується, допущення відповідних порушень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»в ході розгляду справи не спростовано.

Із пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що штрафні (фінансові) санкції у податковому повідомленні рішенні № НОМЕР_1 від 25.06.2011 року застосовано на підставі п. 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 123.1 ст. 123 Податкового кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Беручи до уваги те, що нарахування позивачу суми грошового зобов`язання із податку з доходів фізичних осіб в розмірі 826 грн. 31 коп. є неправомірним, застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25% від суми зобов`язання (206 грн. 58 коп.) є безпідставним.

Отже, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.06.2011 року є протиправним і підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в сумі 1032 грн. 89 коп., в тому числі, за основним платежем - 826 грн. 31 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206 грн. 58 коп.

З огляду на положення ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог про визнання нечинним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2011 року № НОМЕР_1, та визнати його протиправним і скасувати у вищевказаній частині.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 7, 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року № 889-IV, статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія "Полтавабудінвест" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві № НОМЕР_1 від 25 червня 2011 року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в сумі 1032 грн. 89 коп., в тому числі, за основним платежем - 826 грн. 31 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206 грн. 58 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія "Полтавабудінвест" витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2011 року.

Суддя М.В. Довгопол