Справа № 2а/0470/10141/12
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2012-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 серпня 2012 р. 2а/0470/10141/12

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

28 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просить:

- зобовязати відповідача перерахувати йому вислугу років згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплату пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»;

- зобовязати відповідача направити ці дані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою перерахування пенсії;

- зобовязати відповідача здійснити виплату різниці пенсії за період з 25.09.2006 р. по 31.12.2006 р.;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату різниці пенсії за період з 01.01.2007 р. по теперішній час.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 105-107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано з порушенням вимог закону.

Так, частиною 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Також, відповідно до п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом ГДПІ України від 22.04.1993 р. № 15, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено ксерокопію квитанції про сплату судового збору № 29 від 27.08.2012 р. на суму 32 грн. 19 коп.

Отже, при зверненні до суду із зазначеним адміністративним позовом, позивачем порушено вимоги п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом ГДПІ України від 22.04.1993 р. № 15, ч. 3 ст. 106 КАС України, а саме, не надано документ (оригінал квитанції) про сплату судового збору.

Також, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив відповідачем по справі Управління СБУ у Дніпропетровській області, а третьою особою Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. Натомість, заявлені позивачем позовні вимоги, всупереч наведеним вище нормам Кодексу адміністративного судочинства, звернуті не тільки до відповідача, а й до третьої особи (зокрема, щодо зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити виплату різниці пенсії за період з 01.01.2007 р. по теперішній час, та у подальшому здійснювати виплату пенсії відповідно до перерахунку вислуги років), в той час, коли можливість звернення до суду з позовними вимогами до третьої особи Кодексом адміністративного судочинства України не передбачена.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивачем зазначаються докази, про які йому відомо, і які можуть бути використані судом.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про зобовязання відповідача вчинити певні дії, зокрема, перерахувати ОСОБА_1 вислугу років, надати ці дані до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, зобовязати виплатити різницю пенсії за період з 25.09.2006 року по 31.12.2006 року, тощо, позивач в обґрунтування адміністративного позову не зазначив, які саме рішення (нормативно-правові акти чи акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність відповідача ним оскаржуються, та коли саме вони мали місце.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи подано адміністративний позов у строк, встановлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Частиною 2 вказаної норми встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження по даній справі є відмова відповідача у перерахуванні вислуги років позивача, яку на неодноразові звернення позивача було викладено у листах Управління СБУ у Дніпропетровській області, востаннє в листі № 55/14/593 від 18.05.2011 р.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом 28.08.2012 р., позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, при цьому, клопотання про поновлення строку звернення до суду - не заявлено, обґрунтування поважності причин його пропуску - не наведено.

Враховуючи, що питання про дотримання позивачем строку звернення до суду має вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі, та, у разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку, це має наслідком залишення позовної заяви без розгляду, без усунення зазначених недоліків вирішення питання щодо подальшого руху даної позовної заяви є неможливим.

Щодо заявленої позивачем вимоги про зобовязання відповідача здійснити виплату різниці пенсії за період з 25.09.2006 р. по 31.12.2006 р., суд також зазначає, що, крім відсутності обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду із зазначеною вимогою, у позовній заяві також не наведено обґрунтування зазначеної вимоги з посиланням на норми законодавства України, які порушені відповідачем, та якими передбачено обовязок Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області нараховувати та виплачувати вказану пенсію.

Зазначені недоліки у їх сукупності можуть бути усунені лише шляхом викладення тексту нової позовної заяви, з обґрунтуванням причин пропуску строку звернення до суду, з наданням відповідних доказів щодо поважності цих причин, та шляхом приведення позовних вимог у відповідність до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: визначення кола відповідачів, конкретизації вимог окремо щодо кожного з відповідачів (із зазначенням, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідачів оскаржуються, та коли саме вони мали місце), з посиланням в обґрунтування заявлених вимог на норми чинного законодавства України, та на відповідні докази.

Крім цього, суд також зазначає, що з викладеного у позовній заяві обґрунтування позовних вимог неможливо зясувати, чи підлягає спір вирішенню в порядку адміністративного судочинства, та чи підсудний він Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 перебував на державній службі в органах Служби безпеки України, з якої був звільнений відповідно до наказу № 1360ос від 22.08.2006 р. (за власним бажанням без права носіння військової форми).

Тобто, спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у справі, не належать до категорії спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби (а отже, не мають розглядатися адміністративним судом в порядку п. 2 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Натомість, зі змісту позовної заяви вбачається, що метою звернення позивача до суду з даним позовом є перерахунок та виплата йому пенсії, в тому числі за минулі роки.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, всі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат підсудні місцевим загальним судам як адміністративним (а не окружним адміністративним).

Якщо ж позивач мав на увазі інші правовідносини, що тягнуть за собою спір в порядку п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (за зверненням фізичної особи до субєкта владних повноважень з приводу оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності), він, як вже зазначалося вище, має обґрунтувати наявність таких правовідносин, а також конкретизувати, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідача як субєкта владних повноважень ним оскаржуються, та коли саме вони мали місце.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення цих недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без руху.

Позивачу надати строк до 27 вересня 2012 р. для усунення вказаних недоліків позовної заяви, а саме: надання оригіналу квитанції № 29 від 27.08.2012 р. про сплату судового збору; обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду (з наданням відповідних доказів щодо поважності цих причин); приведення позовних вимог у відповідність до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, щодо визначення кола відповідачів, конкретизації вимог окремо відносно кожного з відповідачів (із зазначенням, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідачів ним оскаржуються, та коли саме вони мали місце), з посиланням в обґрунтування заявлених вимог на норми чинного законодавства та на відповідні докази - шляхом викладення тексту позовної заяви в новій редакції, з наданням її примірників відповідно до кількості відповідачів у справі.

Розяснити позивачу, що у відповідності до п. 1. ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі невиконання вимог ухвали суду і неусунення недоліків до вказаного строку, позовна заява буде вважатися неподаною, і повертається особі, яка її подала.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. В. Чорна