Справа № 802/879/15-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 вересня 2015 р. Справа № 802/879/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Яремчука К.О.,

суддів Бошкової Ю.М.,

ОСОБА_1,

за участі секретаря судового засідання Жупанової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5

до: Державної архітектурно - будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_6

про: визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5, позивач) з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі Департамент ДАБІ у Вінницькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати припис № 1 від 28.11.2014.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.11.2014 Департаментом ДАБІ у Вінницькій області внесено припис №1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому зазначено, що в результаті позапланової перевірки встановлено, що ОСОБА_5 самовільно без розробленої та затвердженої проектної документації побудувала фундамент 5,0х6,0 кв.м. для будівництва житлового будинку на земельній ділянці біля домоволодіння по вул. Кірова, 37 в с.Камяногірка Жмеринського району, власником якої є ОСОБА_6, що є порушенням ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону Україні «Про архітектурну діяльність» та п. 6 Порядку виконання будівельних робіт, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.

Даним приписом зобовязано ОСОБА_5 негайно зупинити виконання будівельних робіт та демонтувати фундамент для будівництва житлового будинку на земельній ділянці біля домоволодіння по вул. Кірова, 37 в с.Камяногірка Жмеринського району.

На переконання позивача, оскаржуваний припис є протиправним, оскільки внесений без урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено, недобросовісно; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Зокрема позивач зазначає, що відповідачем не враховано того, що житловий будинок за адресою вул. Кірова, 37 в с.Камяногірка Жмеринського району прийнятий у спадщину після смерті покійного чоловіка ОСОБА_5, який придбав зазначений будинок 11.03.1993 у ОСОБА_7

ОСОБА_5 стверджує, що будівельні роботи проводились позивачем у вигляді реставрації вже існуючого фундаменту, який залишився після руйнації купленого покійним чоловіком будинку, що відповідно до Порядку виконання будівельних робіт може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

За наведених обставин позивач оскаржив до суду внесений припис.

Ухвалою суду від 14.05.2015, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6, третя особа).

Іншою ухвалою від 28.05.2015 неналежного відповідача в особі Департамету ДАБІ у Вінницькій області замінено належним відповідачем в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України).

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві. Додатково як на підставу протиправності оскаржуваного припису посилався на те, що вимога, викладена в приписі, щодо демонтажу фундаменту є незаконною та не ґрунтується на вимогах ст. 376 Цивільного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Представник ДАБІ України заперечувала проти адміністративного позову, просила суд в його задоволенні відмовити. У наданих до суду письмових запереченнях представник Держархбудінспекції зазначила, що за приписами п. 1 Порядку № 466 будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Виконання будівельних робіт без відповідної дозвільної документації не заперечується позивачем, водночас жодною нормою чинного містобудівного законодавства України не позбавлено забудовника обовязку отримувати необхідні дозвільні документи для проведення будь-яких будівельних робіт. Відтак, на переконання представника відповідача, висновки Департаменту про те, що позивач самочинно без будь-яких дозвільних документів проводить будівельні роботи по улаштуванню фундаменту є обґрунтованими, а оскаржуваний припис - правомірним.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на наданні суду письмові заперечення, в яких, зокрема зазначено, що оскаржуваний припис відповідає чинному законодавству та жодним чином не направлений на протиправне позбавлення права власності позивача, оскільки позивачем не доведено право власності на земельну ділянку.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши адміністративну справу, суд встановив, що на підставі звернення гр. ОСОБА_6 від 07.10.2014, керуючись п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, Департамент ДАБІ у Вінницькій області 28.11.2014 здійснив позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства .

За результатами перевірки, які оформлені актом №222-ПП від 28.11.2014, встановлено, що гр. ОСОБА_5 самовільно без розроблення та затвердження в установленому порядку проектної документації, без отримання будівельного паспорта та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт влітку 2014 року побудувала фундамент розмірами 5,0x6,0 метрів для будівництва житлового будинку на земельній ділянці по вул. Кірова (біля домоволодіння по вул. Кірова, 37), власником якої є гр. ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 6 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

З метою усунення виявлених порушень Департамент ДАБІ у Вінницькій області вніс припис № 1 від 28.11.2014, яким вимагалоcь негайно зупинити виконання будівельних робіт та демонтувати фундамент, що знаходиться на земельній ділянці по вул. Кірова (біля домоволодіння по вул. Кірова, 37) в с.Камяногірка Жмеринського району Вінницької області у термін до 30.01.2015.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, колегія судів виходить з такого.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно із Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, затвердженого наказом Держархбудінспекції України від 01.10.2014 №220, основними завданнями Держархбудінспекції та її територіальних органів є виконання дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 затверджений Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (Порядок № 553).

Відповідно до п. 3 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами Інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Позаплановою перевіркою в силу вимог п. 7 Порядку № 553 вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для її проведення є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Пунктом 16 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

В силу вимог п.п. 17, 19 Порядку № 553, в разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як свідчать матеріали справи, підставою для складення припису, що оскаржується, слугував виявлений під час перевірки факт здійснення будівельних робіт ОСОБА_5 без розробленої та затвердженої проектної документації фундаменту.

Надаючи оцінку зазначеній підставі, суд враховує таке.

Відповідно до положень ст. 9 Закону Україні «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Обовязковість подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт встановлена також п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.05.2011. Даним пунктом визначено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянко та після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекцїї або її територіальному органі за місцезнаходженням обєкта будівництва.

Проти виконання будівельних робіт без відповідної дозвільної документації не заперечує позивач. Водночас останній зазначає, що у даному випадку проводилася реставрація (укріплення фундаменту від подальшого руйнування), без зміни зовнішніх геометричних розмірів, яка може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянки та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаними твердженнями, оскільки за приписами п. 1 Порядку № 466 будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Отже, в даному випадку забудовник не позбавлений обовязку отримати необхідні дозвільні документи для проведення будівельних робіт, в тому числі й робіт, що стосуються реконструкції.

Щодо посилань позивача на рішення суду, яким скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 87 від 12.12.2014, як на підставу протиправності оскаржуваного припису, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом частини 1 статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас, передбачене частиною 1 статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість дослідження доказів та надання їм оцінки.

Як наслідок, суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи (суб'єкта владних повноважень) і дійти висновку щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Вказане позивачем рішення суду жодним чином не стосується правомірності винесеного припису, який є окремим документом і яким субєкта містобудування не притягують до адміністративної відповідальності, а зобовязують усунути виявлені порушення.

Таким чином, вирішуючи питання про законність чи незаконність оскаржуваного припису, потрібно перевірити чи внесено його у відповідності до положень ч. 3 ст. 2 КАС України.

Щодо посилань позивача на те, що вимога припису щодо демонтажу фундаменту є незаконною, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», то суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Відповідно до п.п. 3 п. 11 Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

З наведеного слідує, що припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю спрямований на корегування діяльності особи, яка проводить будівельні роботи, та приведення її у відповідність з вимогами законодавства. У цій частині припис є обов'язковим до виконання.

Стосовно зазначення у приписі про необхідність знесення самочинно збудованого об'єкта, то про таку необхідність може бути вказано у приписі, проте такі дії вчиняються адресатом припису у добровільному порядку або шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Суд враховує, що в тексті оскаржуваного припису наявні описані порушення з боку позивача, зазначено нормативно-правових актів чи нормативних документів, вимоги яких були порушені, викладений зміст порушення, наявні аргументовані висновки з посиланнями на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи. Відтак зазначення в приписі вимоги щодо демонтажу фундаменту в даному випадку не є підставою для скасування оскаржуваного припису.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач повністю виконав покладений обовязок щодо доказування правомірності прийнятого припису № 1 від 28.11.2014. Позивачем же не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 70 КАС, які б підтверджували протиправність внесеного припису.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми, якими врегульовано спірні правовідносини, колегія суддів відмовляє в задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_8

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_1