Справа № 2а-6034/09/1770
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2009-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6034/09/1770

19 листопада 2009 р. 11год. 42хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд під головуванням судді Шевчук С.М. за участю секретаря судового засідання Бєлкіної Д.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Савчук О.В.

третьої особи:< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про стягнення грошової компенсації , -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення грошової компенсації замість невикористаного речового майна в сумі 5324,38 грн.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в позовній заяві. Просив позов задоволити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що згідно ч. 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів призупинено дію частини другої ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Законами про Державний бюджет на відповідні роки не передбачено витрат на грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна звільненим у запас або відставку військовослужбовцям. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю.

Суд виходив з наступного.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника відділу аналізу та узагальнення інформації центру інформації щтабу управління Західного оперативного командування. За час проходження військової служби позивач речовим майном у повній мірі не забезпечувався.

Згідно з наказом Міністра оборони України від 05.06.2009 року № 445, позивач був звільнений з військової служби у запас за пунктом "б" ч. 6 ст. 36 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу (а.с.5).

Наказом командувача військ Західного оперативного командування від 22.06.209 року № 72 позивача виключено із списків особового складу управління Західного оперативного командування та усіх видів забезпечення (а.с.6).

При звільненні з військової служби ОСОБА_1 , з ним не були проведені розрахунки за неотримане речове забезпечення (а.с.7).

Як вбачається з довідки-розрахунку № 350 за речове майно на звільненного полковника ОСОБА_1 (а.с.7), загальна сума заборгованості за не отримане позивачем речове майно складає 5324,38 грн.

Згідно до вимог ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Бюджетного Кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України.

За вимогами ст. 21, 22 Бюджетного Кодексу України, відповідач є розпорядником (відповідного рівня) коштів бюджетного призначення і використовує кошти, які надійшли в порядку виконання Закону України "Про Державний бюджет України".

До 11 березня 2000 року частина 2 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачала, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця, грошову компенсацію замість них.

Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів (від 17.02.2000 року, який вступив в дію 11.03.2000 року), дію ч.2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них було призупинено.

Згідно ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють зацікавленість громадян України у військовій службі.

До 28.10.2004 року діяло Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил у мирний час, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 1998 року № 1135, відповідно до пункту 28 якого, військовослужбовці, звільнені з військової служби у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за своїм бажанням можуть одержати речове майно, належне їм до одержання в місяці звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання у військовій частині наказу про звільнення.

Відповідно до п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року Про забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України у мирний час, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Згідно ч. 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів призупинено дію частини другої ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна…, однак, виходячи з аналізу тексту цього закону, суд вважає, що вказана норма Закону поширюється тільки на військовослужбовців, які проходять дійсну військову службу в Збройних Силах України, в той час як позивача звільнено з військової служби у відставку згідно наказу Міністра оборони України від 05.06.2009 року № 445.

Дослідивши обставини справи, на підставі норм чинного законодавства суд прийшов до висновку, що на позивача ОСОБА_1 поширюються норми законодавства щодо компенсації за речове майно, оскільки спірні правовідносини між ним та відповідачем виникли в зв`язку з проходженням ним військової служби.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не можуть прийняті до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб`єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, не приймається до уваги. Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, позов ОСОБА_1 обгрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ (ідентифікаційний номер підприємницької діяльності) - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ (ідентифікаційний номер підприємницької діяльності) - НОМЕР_2 ) грошову компенсаію за невикористане речове майно в сумі 5324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири)грн. 38коп.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 53 грн. 25 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10-ти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя Шевчук С.М.

Постанова складена в повному обсязі 23.11.09р.