Справа № 807/1054/13-а
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2013-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2013 рокум. Ужгород№ 807/1054/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С. І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1 прокурор відділу прокуратури Закарпатської області (посвідчення № 007848)

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 15.03.2013 року № 1103/10/10-013)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Ужгородського міжрайонного прокурора до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження та визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 червня 2013 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 27 червня 2013 року.

Ужгородський міжрайонний прокурор (далі позивач, Ужгородський міжрайонний прокурор) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.3-6) до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби України (далі відповідач, Ужгородська МДПІ), якою просить скасувати розпорядження начальника Ужгородської МДПІ "Про проведення обстеження" від 04.02.2013 року за № 3-р та визнати незаконними його дії щодо створення такої робочої групи з метою проведення обстеження.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що проведеною Ужгородською міжрайонною прокуратурою в порядку здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів з питань дотримання Ужгородською МДПІ вимог податкового законодавства (за повідомленням суб'єкта господарювання щодо безпідставної перевірки податковим органом господарської діяльності) встановлено, що начальником Ужгородської МДПІ 4 лютого 2013 року видано розпорядження за № 3-р "Про проведення обстеження", яким створено робочу групу та зобов'язано її провести обстеження території Вишківської сільської ради Великоберезнянського району на предмет виявлення суб'єктів господарювання та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність, з метою проведення роз'яснювальної роботи щодо дотримання вимог трудового та податкового законодавства. Прийнявши розпорядження від 04.02.2013 року за № 3-р, начальник Ужгородської МДПІ вийшов за межі наданих йому повноважень та створив реальні умови для зловживання службовим становищем та до порушення конституційних засад підприємницької діяльності, в зв'язку з чим Ужгородським міжрайонним прокурором 20.02.2013 року внесено до Ужгородської МДПІ подання про скасування розпорядження від 04.02.2013 року за № 3-р як незаконного та про вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності ряду осіб (заступник начальника - начальник Великоберезнянського відділення, завідувач сектору, головний податковий інспектор, старший податковий інспектор) Ужгородської МДПІ, яке Ужгородською МДПІ відхилене. У відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Ужгородський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про скасування розпорядження та визнання дій незаконними.

В судовому засіданні представником позивача позов підтримано з підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити та скасувати розпорядження начальника Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року за № 3-р та визнати незаконними його дії щодо створення робочої групи з метою проведення обстеження.

Відповідач надав суду заперечення проти позову (лист Ужгородської МДПІ від 19.04.2013 року за № 1775/10/10-003, а.с.45-47), яким проти позову заперечив та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступне: розпорядження Ужгородської МДПІ "Про проведення обстеження" від 04.02.2013 року за № 3-р видане у відповідності до норм законодавства, зокрема, ст. 19-1 Податкового кодексу України передбачає функції податкового органу, в тому числі - забезпечення інформування громадськості про реалізації державної політики у відповідній сфері (пп.19.1.28 цієї статті) та надання інформаційно довідкових послуг платникам податків з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на податкові органи (пп.19.1.29 цієї статті), під час проведення обстеження (на виконання вказаного розпорядження) конфліктних ситуацій (про які вказує позивач як підставу для проведення перевірки) не виникало, більше того з'ясовано, що вказані заявники не звертались до органів прокуратури з повідомленнями про вказані порушення, при цьому, посилання на проведення працівниками будь яких перевірочних заходів жодними доказами не підтверджується, в зв'язку з чим Ужгородською МДПІ відхилено подання Ужгородської міжрайонної прокуратури в зв'язку з відсутністю порушень законодавства.

В подальшому відповідачем надано суду клопотання про закриття провадження у справі (лист Ужгородської МДПІ від 03.06.2013 року за № 2730/10/10-013, а.с.69-70), яким просить суд закрити провадження у справі, посилаючись на ту обставину, що Ужгородською МДПІ прийнято розпорядження "Про проведення інформаційно роз'яснювальних заходів щодо легалізації заробітної плати" від 20.05.2013 року за № 8-р (а.с.71-73), згідно пункту 6 якого вважати таким, що втратило чинність розпорядження Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року № 3-р "Про проведення обстеження" та в зв'язку з відсутністю предмету спору (протокольною ухвалою суду від 20.06.2013 року (а.с.95-96) в задоволенні клопотання відмовлено в зв'язку з невідповідністю підстав закриття провадження (відсутність предмету спору) вимогам ст. 157 КАС України).

В судовому засіданні представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову прокурора з мотивів, наведених у запереченні проти позову, посилаючись на правомірність оскарженого розпорядження та дій при його прийняті та, відповідно, відсутності правових підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову частково, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 20 лютого 2013 року Ужгородським міжрайонним прокурором внесено начальнику Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 подання про усунення порушень податкового кодексу України (лист Ужгородської міжрайонної прокуратури від 20.02.2013 року за № 80-463 (463)вих.13, а.с.7-9), згідно якого вимагає (згідно тексту подання):

1. розглянути подання та вжити вичерпних заходів до усунення порушень Податкового Конституції України з питань додержання конституційних засад підприємницької діяльності, причин та умов, що їм сприяли;

2. скасувати розпорядження начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 № 3-р від 04.02.2013 року як незаконне;

3. вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, заступника начальника, начальника Великоберезнянського відділення ОСОБА_4, завідуюча сектору контролю за проведенням готівкових розрахунків Ужгородської МДПІ ОСОБА_5, головного податкового інспектора сектору контролю за проведенням готівкових розрахунків Ужгородської МДПІ ОСОБА_6, старшого податкового ревізора - інспектора відділу контрою фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Ужгородської МДПІ ОСОБА_7;

4. про результати розгляду подання повідомити Ужгородську міжрайонну прокуратуру в 10 денний строк з дня його отримання, з дорученням копій відповідних документів.

За результатами розгляду подання Ужгородського міжрайонного прокурора (що отримане Ужгородською МДПІ 28.02.2013 року), листом Ужгородської МДПІ від 11.03.2013 року за № 170/9/13-024 (а.с.11-13) подання відхилено.

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Ужгородський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом до Ужгородської МДПІ про скасування розпорядження начальника Ужгородської МДПІ № 3-р від 04.02.2013 "Про проведення обстеження", яким просить скасувати розпорядження начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 "Про проведення обстеження" від 04.02.2013 року № 3-р та визнати його дії щодо створення робочої групи з метою проведення обстеження незаконними.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено здійснення Генеральним Прокурором України та підпорядкованими йому прокурорами прокурорського нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів, в тому числі, місцевими Радами, їх виконавчими органами та посадовими особами.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, в тому числі, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів, що стосуються, зокрема, економічних відносин. Згідно ч. 2 цієї статті, перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

Статтею 20 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що при виявлені порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право, в тому числі, вносити подання.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом та/або припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

Також статтею 23 цього Закону передбачено, що у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень та/або визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Враховуючи відхилення Ужгородською МДПІ подання Ужгородського міжрайонного прокурора та виходячи з наведених приписів законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, правомірним є звернення прокурора з позовом до суду до Ужгородської МДПІ з вимогами щодо визнання протиправним та скасування акту та визнання протиправними дій, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 4 лютого 2013 року розпорядженням начальника Ужгородської МДПІ за № 3-р "Про проведення обстеження" (а.с.14-15) зобов'язано провести обстеження території Вишківської сільської ради на предмет виявлення суб'єктів господарської діяльності та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою проведення роз'яснювальної роботи щодо необхідності дотримання вимог трудового законодавства в частині офіційного працевлаштування найманих працівників та розміру заробітної плати, та дотримання податкового законодавства щодо сплати обов'язкових платежів до бюджету при здійсненні діяльності на території громади (п. 1 розпорядження) та для проведення обстеження створено робочу групу у складі- керівник групи - ОСОБА_4 та члени робочої групи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7В (п. 2 розпорядження).

Згідно преамбули розпорядження, підстава прийняття за результатами розгляду листа Вишківської сільської ради від 15.01.2013 року № 7/02-10 (а.с.17) щодо збільшення кількості суб'єктів господарювання, що здійснюють підприємницьку діяльність на території сільради та не сплачують відповідні платежі в сільський бюджет та з метою упередження порушень трудового та податкового законодавства.

Згідно наявної в матеріалах справи копії картки повідомлення гарячої лінії за реєстраційним № 3 від 06.02.2013 року (а.с.16), заявник ТОВ "Вішка" повідомив про намагання 05.02.2013 року працівниками Ужгородської МДПІ (без направлень на перевірку, без пред'явлення службових посвідчень) подання документів про господарську діяльність ТОВ "Вішка".

В матеріалах справи міститься копія пояснення ОСОБА_8 (а.с.18-19), який працює юрисконсультом ТОВ "Вішка" аналогічного змісту (намагання 05.02.2013 року працівниками Ужгородської МДПІ (без направлень на перевірку, без пред'явлення службових посвідчень) подання документів про господарську діяльність ТОВ "Вішка") та пояснення керівника (а.с.21-23) та членів робочої групи (а.с.24-31), які факт наміру проведення перевірки чи наміру вимагання надання будь яких документів ТОВ "Вішка" заперечують.

20 лютого 2013 року Ужгородським міжрайонним прокурором начальнику Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 внесено подання про усунення порушень Податкового кодексу України (лист Ужгородської міжрайонної прокуратури від 20.02.2013 року за № 80-463(463) вих.13, а.с.7-9), яким вимагає, зокрема, скасувати розпорядження начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 № 3-р від 04.02.2013 року як незаконне (в частині, що в подальшому є предметом даного адміністративного позову), при цьому, поданням не ставиться вимог щодо визнання протиправними дій керівника Ужгородської МДПІ щодо створення робочої групи.

Згідно тексту листа Ужгородської МДПІ від 11.03.2013 року за № 170/9/13-024 (а.с.11-13), яким подання відхилено, таке відхилено з тих підстав, що функції органів податкової служби визначено Податковим кодексом України, нормами якого передбачено, в тому числі, забезпечення інформування громадськості про реалізації державної політики у відповідній сфері (пп.19.1.28 п.19.1 ст. 19 Податкового кодексу України) та надання інформаційно довідкових послуг платникам податків з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на податкові органи (пп.19.1.29 цієї статті), та на підставі наведених норм видано розпорядження від 04.02.2013 року за № 3-р про проведення обстеження, яке не суперечить вказаним положенням та під час якого забезпечувалось як інформування про державну політику у сфері легалізації зарплати, так і інформаційна робота з приводу сплати податків, інформування громадськості може здійснюватись як у формі семінарів, так і у формі зустрічей з СПД, жодних доказів щодо проведення (чи намагання такого) перевірочних заходів прокуратурою не представлено, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати розпорядження як таке, що видано з порушенням норм Конституції, Податкового кодексу чи інших норм законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755 VI (діє з 1 січня 2011 року, далі ПК України) встановлено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства та цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності органів державної податкової служби.

Функції органів державної податкової служби визначено ст. 19 1 ПК України (ПК України доповнено ст. 19 1 згідно Закону України від 05.07.2012 року № 5083 VI, зі змінами згідно Закону України від 06.12.2012 року № 5519 VI), згідно якої органи державної податкової служби виконують функції (в тому числі) щодо організації інформаційно-аналітичного забезпечення процесів адміністрування та їх автоматизацію та забезпечення інформування громадськості про реалізацію державної політики у відповідній сфері (відповідно, пп.19-1.1.26 та пп.19-1.1.28 цієї статті, на які посилається відповідач як на підставу правомірності розпорядження від 4 лютого 2013 року № 3-р).

Статтею 21 ПК України, якою визначено обов'язки та відповідальність посадових осіб контролюючих органів, передбачено обов'язок забезпечення посадовими особами цих органів сумлінного виконання покладених на контролюючі органи функції.

Пункт 21.1 цієї статті передбачає зобов'язання посадових осіб контролюючих органів дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативно правовими актами, тобто, положення ст. 21 ПК України є відсилочною до інших норм ПК України, оскільки виконання покладених на органи державної податкової служби функцій повинно здійснюватись виключно у межах визначених нормами ПК України прав цих органів.

Права органів державної податкової служби визначено ст. 20 ПК України (в тому числі, права органів ДПС щодо проведення перевірок та під час їх проведення (пп. пп.20.1.1, 20.1.2, 20.1.4, 20.1.5, 20.1.8 20.1.11, 20.1.24, 20.1.29), щодо звернення до суду з позовами (пп. пп.20.1.12, 20.1.15 20.1.19, 20.1.36, 20.1.38, 20.1.40), щодо притягнення до адміністративної відповідальності (пп. пп.20.1.22, 20.1.23), визначати зобов'язання, застосовувати санкції (пп. пп.20.1.27, 20.1.28, 20.1.33, 20.1.34) та ряд інших прав (надсилати запити, одержувати інформацію), однак, ст. 20 ПК України не передбачено право органу державної податкової служби щодо проведення обстежень територій сільських рад чи інших територіальних одиниць (згідно тексту розпорядження - на предмет виявлення суб'єктів господарської діяльності та громадян з метою проведення (з ними) роз'яснювальної роботи щодо необхідності дотримання вимог трудового законодавства в частині офіційного працевлаштування найманих працівників та розміру заробітної плати, та дотримання податкового законодавства щодо сплати обов'язкових платежів до бюджету при здійсненні діяльності на території громади). Виходячи з наведеного, нормами ПК України взагалі не передбачено право органу ДПС щодо проведення обстежень територій (в данному випадку, на предмет виявлення суб'єктів господарювання).

Як вбачається з тексту розпорядження, метою обстеження є роз'яснення необхідності дотримання вимог трудового законодавства в частині офіційного працевлаштування та податкового законодавства щодо сплати обов'язкових платежів, про що суд констатує наступне:

Утримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету є підставою для проведення фактичної перевірки (пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України), яка проводиться на підставі рішення керівника податкового органу, що оформлюється наказом (п.80.2 ст. 80 ПК України), та згідно п. 80.6 цієї статті - під час проведення такої перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника та можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Стосовно дотримання вимог податкового законодавства та можливі встановлені порушення при сплаті податків (обов'язкових платежів), то вказана обставина є загальною та в залежності від складу виявленого порушення може бути підставою для проведення як фактичних (наприклад, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України), так і документальних позапланових перевірок (наприклад, пп.78.1.13 п.78.1 ст. 78 ПК України), однак, для проведення документальної позапланової перевірки також приймається рішення, яке оформлюється наказом та право на її проведення надається виключно у разі вручення під розписку платнику податків копії наказу про її проведення (п.78.4 цієї статті).

При цьому суд зазначає, що нормами ПК України взагалі не передбачено право органів ДПС щодо проведення перевірок територій (та перевірка проводиться виключно визначених наказом платників податків).

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Виходячи зі встановлених в судовому засіданні обставин щодо відсутності права органів державної податкової служби на проведення обстежень територій на предмет виявлення суб'єктів господарської діяльності, тобто, невідповідність розпорядження Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року за № 3-р положенням Податкового кодексу України, вказаний акт підлягає визнанню недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, розпорядження Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року № 3-р "Про проведення обстеження" втратило чинність згідно п. 6 розпорядження Ужгородської МДПІ "Про проведення інформаційно роз'яснювальних заходів щодо легалізації заробітної плати" від 20.05.2013 року за № 8-р (а.с.71-73), таким чином, розпорядження від 04.02.2013 року за № 3-р станом на час прийняття рішення у справі вже скасовано в досудовому порядку самим відповідачем, в зв'язку з чим у суду відсутня підстава для прийняття рішення про скасування оскарженого акту повторно.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення і про його скасування (правового акту індивідуальної дії) чи визнання його нечинним (нормативно правового акту), позовною заявою Ужгородський міжрайонний прокурор просить суд скасувати розпорядження начальника МДПІ "Про проведення обстеження" від 04.02.2013 року за № 3-р (яке фактично вже скасовано прийнятим в подальшому Ужгородською МДПІ розпорядженням від 20.05.2013 року за № 8-р), у відповідності до ч. 2 ст. 162 КАС України та згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту інтересів позивача - суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним розпорядження Ужгородської МДПІ "Про проведення обстеження" від 4 лютого 2013 року № 3-р.

Стосовно вимоги позовної заяви про визнання незаконними дій начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 щодо створення такої робочої групи з метою проведення обстеження, суд констатує наступне:

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом та припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, прокурор може звернутися до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

З наведеної правової норми вбачається, що подання прокурора як акт реагування на порушення законодавства передбачає усунення виявлених порушень закону, яким є скасування акту та/або припинення незаконних дій чи бездіяльності винних осіб, при цьому, звернення до суду прокурора з позовом у випадку відхилення чи не розгляду подання передбачає аналогічні внесенному поданню позовні вимоги до суду (визнання незаконним (протиправним, нечинним в залежності від виду (нормативно правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії) та скасування акту та/або визнання протиправними дій чи бездіяльності (та як наслідок бездіяльності чи протиправності дій - зобов'язання вчинити дії/утриматись від вчинення дій), відповідно, позовна заява не може містити вимоги, що були відсутні у поданні (при її відсутності у поданні прокурора - така не може вважатись відхиленою чи не розглянутою, оскільки взагалі не розглядалась), в зв'язку з чим у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з відсутньою у поданні прокурора вимогою про усунення виявленого порушення закону внаслідок відхилення подання чи не повідомлення про його розгляд.

Подання Ужгородського міжрайонного прокурора "Про усунення порушень податкового кодексу України", що внесено начальнику Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 листом Ужгородської міжрайонної прокуратури від 20.02.2013 року за № 80-463 (463)вих.13 (а.с.7-9), не містить вимоги стосовно припинення незаконних дій начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 (як щодо створення робочої групи з метою проведення обстеження, згідно вимог позовної заяви Ужгородського міжрайонного прокурора як наслідок відхиленого подання, так і жодних інших незаконних дій чи бездіяльності).

У відповідності до визначення, наведеного у Науково практичному коментарі до Кодексу адміністративного судочинства України, дія - активна поведінка органу чи посадової особи, та об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Наслідком розв'язання публічно правового спору у справах про оскарження рішення (акту) є визнання його протиправним та скасування (визнання нечинним) повністю або частково або відмова у задоволенні такої вимоги, при цьому, вимога про визнання протиправними дій відповідача по складанню такого рішення не буде мати своїм правовим наслідком задоволення позову в частині визнання протиправним рішення, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову щодо визнання протиправним та скасування рішення, оскільки робочу групу з метою проведення обстеження створено саме розпорядженням Ужгородської МДПІ та саме розпорядженням Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року за № 3-р породжується обов'язок у сфері публічно - правових відносин (а не діями начальника територіального органу ДПС при прийнятті вказаного розпорядження).

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини які визнаються сторонами можуть не доказуватись перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони та в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини щодо повноважень начальника Ужгородської МДПІ на прийняття та підписання ним на підставі єдиноначальності розпоряджень Ужгородської МДПІ як організаційно розпорядчих документів управлінської документації - не заперечуються сторонами, підтверджуються положеннями Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради Міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади (затвердженої постановою КМ України від 30.11.2011 року за № 1342) та Типової інструкції з діловодства у територіальних органах державної податкової служби України (а.с.84-94, затверджена наказом ДПС України від 12.06.2012 року за № 500, а.с.82-83), в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання дій начальника Ужгородської МДПІ ОСОБА_3 протиправними.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (яким в спірних правовідносинах є прокурор, що звернувся до суду у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України) та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок доказування покладається в даному випадку на позивача. Ужгородським міжрайонним прокурором доведено правомірність звернення з позовом до суду, протиправність розпорядження Ужгородської МДПІ від 04.02.2013 року за № 3-р та наявність підстав для визнання його протиправним (оскільки вказане розпорядження скасовано в досудовому порядку - не підлягає повторному скасуванню в судовому порядку), однак, не доведено наявності підстав для визнання протиправними дій начальника Ужгородської МДПІ, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та слід визнати протиправним розпорядження Ужгородської МДПІ "Про проведення обстеження" від 04.02.2013 року за № 3-р.

Згідно ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок державного (місцевого) бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Ужгородського міжрайонного прокурора до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження та визнання протиправними дій задовольнити частково.

2. Визнати протиправним розпорядження Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції "Про проведення обстеження" від 4 лютого 2013 року № 3-р.

3. В задоволенні позову в інших позовних вимогах відмовити.

4. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_9