Справа № 817/1846/15
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"17" вересня 2015 р. Справа № 817/1846/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Кузьменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" серпня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та поновлення на роботі, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 25.05.2015 року № 127-0.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника управління податкового та митного аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області.

Постановлено стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на користь ОСОБА_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 25.05.2015 року по 14.08.2015 року в сумі 18 697,36 грн.

Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді начальника управління податкового та митного аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу з один місяць в сумі 4 419 грн. 38 коп. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

Не погоджуючись з прийнятою постановою Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04.07.2014 року позивача - ОСОБА_5 було прийнято на роботу на посаду начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС Волинській області.

25.05.2015 року ГУ ДФС Волинській області було винесено наказ №127-0 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади начальника управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Волинській області за п.1 ст.41 КЗпП України.

Зі змісту даного наказу слідує, що на виконання розпорядження Головного управління ДФС у Волинській області від 06.04.2015 року № 54-р "Про проведення службового розслідування", з метою встановлення причин та умов неналежного виконання службових обов'язків, що призвело до надзвичайної події, пов'язаної з відкриттям кримінального провадження від 28.01.2015 року № 0000081 за ч.4 ст.368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України, та затримання заступника начальника ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_6 спільно з начальником управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_5 за фактом вимагання та отримання від фінансового директора ТОВ "Кроноспан УА" ОСОБА_7 неправомірної вигоди в розмірі 400 тис. грн., проведено службове розслідування стосовно начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_5

В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 внаслідок неналежного виконання службових обов'язків не забезпечив дотримання службової дисципліни та законності, ще призвело до порушення вимог ст.10 Закону України "Про державну службу" та порушення вимог ст.17 цього Закону, ст.139 КЗпП України, а також ст.ст.4, 6, 11 і 13 Закону України від 17.05.2012 "Про правила етичної поведінки" (втратив чинність з 26.04.2015) начальником управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС Волинській області ОСОБА_5

На підставі п.10 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 13.06.2000 року № 950 за неналежне виконання службових обов'язків, порушення етичної поведінки, а також одноразове грубе порушення трудової дисципліни ОСОБА_5 звільнено з посади начальника управління податковою та митною аудиту ГУ ДФС у Волинській області на підставі п.1 ст.41 КЗпП України.

Окрім того, в ході службового розслідування встановлено, що відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2015 року у справі № 757/4513/15-к задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України про відсторонення від посади начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області - ОСОБА_5 строком на 2 місяці (до 10.04.2015 року).

У подальшому, відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07.04.2015 року у справі № 757/4513/15-к задоволено клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України про продовження строку відсторонення від посади начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області - ОСОБА_5 строком на 2 місяці в межах чотирьохмісячного строку досудового розслідування (до 27.05.2015 року).

Тобто, на час звільнення з посади позивача було відсторонено від роботи.

Проте, як слідує з матеріалів справи, з 25.05.2015 року по 13.06.2015 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копією лікарняного листа серії АГИ №162593 від 25.05.2015 року, виданого Зарічненською центральною районною лікарнею.

У відповідності до п.1 ст.41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

У відповідності до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами), правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно того, що позивач пішов на лікарняний у день звільнення та не повідомив відповідача, що перебуває на лікарняному, оскільки чинним законодавством не передбачено строків, протягом яких працівник зобов"язаний повідомити адміністрацію підприємства про видання йому листка непрацездатності. Як правило, працівник пред"являє листок непрацездатності у перший день виходу на роботу після закінчення тимчасової непрацездатності, що пояснить поважність причини відсутності на роботі і надасть змогу отримати допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Таким чином, з огляду на означені норми КЗпП України та постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами), звільнення позивача з посади начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області за п.1 ст.41 КЗпП України у період його тимчасової непрацездатності є незаконним, оскільки до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення у період його тимчасової непрацездатності, що є порушення ч.3 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Так, зі змісту ст.148 КЗпП України слідує, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Оскільки звільнення на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст.ст.148, 149 КЗпП України.

Зокрема, у п.1 ст.41 КЗпП України йдеться про разове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале.

Судом встановлено, що відповідачем пропущено місячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки 28.01.2015 року було відкрито кримінальне провадження №0000081 та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, а наказ про звільнення позивача видано 25.05.2015 року. Окрім того, якщо враховувати, що підставою для звільнення позивача слугував акт службового розслідування № 20/03-20-14-11, то означений акт був складений 17.04.2015 року, а ОСОБА_5 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 25.05.2015 року, тобто з порушенням місячного строку.

За таких обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірний наказ підлягає скасуванню як незаконний, а ОСОБА_5 підлягає поновленню на посаді начальника управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Волинській області.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік.

Таким чином, задоволенню також підлягає позовна вимога про стягнення з Головного управління юстиції ДФС у Волинській області на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 25.05.2015 року по 14.08.2015 року в розмірі середньомісячного заробітку відповідно до Порядку розрахунку середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі довів ті обставини, на яких грунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваного наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 25.05.2015 року № 127-0 не доказана.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" серпня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Головне Управління Державної фіскальної служби у Волинській області м-н Київській, 4,м.Луцьк,Волинська область,43010

- ,