Справа № 524/5488/15-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5488/15-а
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

15.09.2015 року, м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчук Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука із вищевказаним адміністративним позовом.

Позивач свої вимоги обґрунтувала тим, що на адресу ТОВ «Геарон», де вона працює бухгалтером, надійшли протокол про адміністративне правопорушення № 384 від 18.06.2015 року та постанова серії РН № 426432 від 18.06.2015 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП та п.8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Вважає, що постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню через відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування відбулося не з її вини, а з вини банку.

Враховуючи вищевказане, просила суд скасувати постанову заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_2 серії РН № 426432 від 18.06.2015 року; закрити провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.06.2015 року головним ДРІ відділу адміністрування ЄСВ Кременчуцької ОДПІ, ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 499117, відповідно до якого головним бухгалтером ТОВ «Геарон» ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за березень 2015 року по строку сплати не пізніше 20.04.2015 року, фактично сплачено 21.04.2015 року.

18.06.2015 року заступником начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_2, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП та п.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Згідно наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення № 87 ТОВ «Геарон» перерахувало кошти на сплату ЄСВ за березень 2015 року в сумі 8700,13 грн. Вказані кошти отримано банком «ОТП Банк» 20.04.2015 року.

Таким чином, з вини банку вказаний платіж, який був прийнятий до виконання 20.04.2015 року, був зарахований лише наступного дня, 21.04.2005 року.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Виходячи із критеріїв оцінки рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які викладені в ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, суб'єкти владних повноважень для реалізації своїх функції повинні діяти з дотримання встановленої законом процедури прийняття рішення; з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між буд-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахування права особи на участь у процесі; прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4.1.4 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно із абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону платниками ЄСВ є роботодавці-підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9-14 цієї частини.

Частиною 8 статті 9 Закону встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Отже, у даному випадку позивач повинен був сплатити ЄСВ за березень 2015 року до 20.04.2015 року.

Згідно із п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, оскільки позивач вчинив всі необхідні дії для сплати ЄСВ за березень 2015 року зі строком сплати до 20.04.2015 року, передав 20.04.2015 у банк платіжне доручення, мав достатньо коштів на своєму рахунку для сплати цього платежу, однак з вини банку платіж не був своєчасно перерахований органу доходів і зборів, суд не вбачає підстав вважати, що у позивача був умисел на вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, як і не має підстав вважати, що він вчинив його з необережності.

Ч.2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів того, що правопорушення вчинено з вини позивача, а тому постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягаю скасуванню.

Разом з тим, позивач просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначена у статті 17 КАС України.

Відповідно до положень вказаної статті, суд приходить до висновку про те, що розгляд питання про закриття провадження по справі про адміністративне стягнення не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Суд відмовляє ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог, оскільки вони є не обґрунтованими. Крім того, на думку суду, порушені права позивача будуть захищені шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 17, 19, 69- 71, 158-163,167, 171-2 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2015 року серії РН № 426432, винесену заступником начальника Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Полтавській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 165-1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.

Суддя: