Справа № 2-а-71/10
Суддя: Ніколаєва І. К.
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-71/20І0 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку скороченого провадження в смт. Петропавлівка справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ для обслуговування Петропавлівського району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення до відповідача інспектора ДПС ВДАІ для обслуговування Петропавлівського району ОСОБА_2. В обгрунтування заявленого позову позивач зазначає, що відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ № 075508 відповідно до якого позивач, ОСОБА_1, 15.12.2009 року об 11-20 годині на перехресті вул. Леніна та Червона в смт. Петропавлівка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ - 2107 державний реєстраційний номер 16-94, який рухався на головній дорозі, чим порушив вимоги пункту 16.11 ПДР за що передбачено відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач не визнав факту скоєння правопорушення про що в протоколі власноручно зазначив, але такі пояснення відповідач не взяв до уваги та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 180078 від 15.12.2009 року, якою безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та прийняв рішення про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425,00 гривень. В обгрунтування незаконних дій відповідача зазначив, що відповідач у своїх протоколі та постанові не зазначив по якій саме вулиці рухався позивач та яка із вулиць перехрестя була головною, а яка другорядною, адже відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України обов»язок доказування правомірності своїх дій покладено саме на відповідача, а із складених ним документів не визначено обставин правопорушення, що ставить під сумнів його скоєння. Окрім того позивач зазначає, що протокол та постанова складені щодо нього відповідачем не відповідають вимогам ст. ст.251, 256, 280 КУпАП України, адже в протоколі не зазначено свідків чи потерпілих по справі, а сам характер такого правопорушення говорить про неможливість його вчинення без потерпілого чи свідків, а у відповідності до ст.251 КУпАП України, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних потерпілого грубо протирічить ст.256 КУпАП України та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Також позивач зазначив, що він дійсно 15.12.2009 року рухався по вулиці Леніна в смт. Петропавлівка в районі перехрестя вулиць Леніна та Червоноармійська в напрямку виїзду із селища. На зустрічйому по вулиці Леніна на перехресті рухався транспортний засіб, який при виїзді на перехрестя включив світловий покажчик лівого повороту. Відповідно до п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчика повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 метрів у населених пунктах. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Транспортний засіб, який рухався позивачу на зустріч порушив п. 9.4 ПДР подавши сигнал покажчика практично вже за 5 метрів від місця здійснення маневру. Окрім того перед проїздом перехресть зі сторони позивача на узбіччі встановлено знак 2.1. ПДР «Дати дорогу», що послугувало для моєї зупинки для послідуючого маневру. Відповідно до п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху при проїзді перехрестя позначеного знаком 2.1 водій повинен дати дорогу транспортним засобам , що під»їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Так як зі сторони позивача в районі перехрестя така табличка відсутні, то відповідно він продовжив рух через перехрестя і в його діях відсутні будь-які порушення правил дорожнього руху.

Позивач під час судового засідання позов свій підтримав у повному обсязі.

Відповідач, будучи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 15.12.2009 року об 11-30 годині співробітником ДПС ВДАІ для обслуговування Петропавлівського району ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ № 075508, відповідно до якого позивач. ОСОБА_1, 15.12.2009 року об 11-20 годині на перехресті вул. Леніна та Червона в смт. Петропавлівка, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ - 2107 державний реєстраційний номер 16-94, який рухався на головній дорозі, чим за думкою відповідача порушив вимога пункту 16.11 ПДР. За результатом такого правопорушення відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 180078 від 15.12.2009 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП і прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного штрафу в розмірі 425,00 гривень.

При дослідженні судом протоколу у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. ст. 251, 256, 280 КпАП України. Це випливає з самого складу зазначеного правопорушення та обсягу доказів, які наявні у протоколі та постанові. Так, у протоколі та постанові немає даних водія, який керував транспортним засобом, якому позивач ніби-то було не надав переваги в русі. Між тим, у відповідності до ст.269 КУпАП України така особа є потерпілим по справі, або, принаймні, у відповідності до ст.272 КУпАП України є свідком. У відповідності до ст.256 КУпАП України дані цієї особи є відомостями, які мають обов'язково, при наявності свідків та потерпілих, зазначатися у протоколі. Сам характер порушення правил дорожнього руху, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без потерпілого чи свідків. У відповідності до ст.251 КУпАП України, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних потерпілого грубо протирічить ст.256 КУпАП України та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. За таких умов говорити про доведеність відповідачем скоєння правопорушення позивачем не можна.

Окрім того відповідач в своєму протоколі зазначив, що позивач порушив п. 16.11 правил дорожнього руху. Відповідно до такого пункту на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу , що рухається по другорядній дорозі , повинен дати дорогу транспортним засобам , які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. За свідченням позивача йому на зустріч по вулиці Леніна на перехресті рухався транспортний засіб, який при виїзді на перехрестя включив світловий покажчик лівого повороту. Відповідно до п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчика повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 метрів у населених пунктах. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Транспортний засіб, який рухався на зустріч позивачу порушив п. 9.4 ПДР подавши сигнал покажчика практично вже за 5 метрів від місця здійснення маневру. Окрім того перед проїздом перехресть зі сторони позивача на узбіччі встановлено знак 2.1. ПДР «Дати дорогу», умови якого позивач виконав. Відповідно до п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху при проїзді перехрестя позначеного знаком 2.1 водій повинен дати дорогу транспортним засобам , що під»їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Зі сторони позивача в районі перехрестя відсутні будь-які таблички, що за відсутності транспорту з правої та лівої сторін надає право позивачеві продовжити рух через перехрестя. Відповідач же не врахувавши вищенаведену норму через декілька метрів після перехрестя зупинив позивача та неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності

До того ж відповідачем в порушення вимог ст. 268 КУпАП було проведено розгляд справи без надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що не тільки порушує його права передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесені постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. З КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача винесена відповідачем передчасно, з численними порушеннями закону, без належного збирання та оцінки доказів, що має істотне значення для об'єктивного та всебічного з'ясування обставини справи , і як наслідок, прийняття законного рішення, а тому така постанова є незаконною і підлягає скасуванню за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, справа підлягає закриттю.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 71, 159-163 КАС України, ч. 1 ст. 122, ст. 9, 247,268,289,283-285 КУпАП,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ для обслуговування Петропавлівського району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора ДПС ВДАІ для обслуговування Петропавлівського району ОСОБА_2 незаконними.

Скасувати постанову серії АЕ № 180078 від 15.12.2009 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1, було безпідставно притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного Адміністративного суду Дніпропетровської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Апеляційна скарга иа Ухвалу суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя