Справа № 805/12369/13-а(СНДО808//6/14)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

"16" липня 2015 р. справа № 805/12369/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Маріуполі на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Маріуполі про стягнення витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя 19.08.2013 звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Маріуполі, в якому просить стягнути витрати на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за квітень-липень 2013 року в сумі 578гр64коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 позов задоволений частково. Стягнуто з Фонду соціального страхування на користь Управління Пенсійного фонду витрати на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві громадянам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в сумі 278гр28коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що суд першої інстанції помилково відмовив у стягнення адресної допомоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на обліку Управління Пенсійного фонду перебувають громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які отримують пенсію внаслідок трудового каліцтва. За період з квітня по липень 2013 року їм виплачено 578гр64коп.

Відповідно до розрахунків суми позову, основний розмір пенсії ОСОБА_1 за місяць складає 11гр06коп та цільова грошова допомога 41гр80коп. При розрахунку заборгованості за 4 місяці сума основної пенсії складає 44гр24коп, а адресної допомоги 167гр20коп.

Розмір основної пенсії ОСОБА_3 за місяць складає 58гр51коп та цільова грошова допомога 33гр29коп. При розрахунку заборгованості за 4 місяці сума основної пенсії складає 234гр04коп, а адресної допомоги133гр16коп.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

За змістом частини 2 статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже обов'язок Фонду соціального страхування відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров`я потерпілого.

Відповідно до актів огляду ЛТЕК, ОСОБА_1 отримав виробничу травму. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду №498 від 13.05.2009, ОСОБА_1 призначено довічну пенсію по інвалідності.

Відповідно до акту огляду ЛТЕК, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності з причин трудового каліцтва. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду №119507 від 31.03.2009, ОСОБА_2 призначено довічну пенсію по інвалідності.

Таким чином, сума витрат на виплату пенсій по інвалідності в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначені громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають стягненню з відповідача.

Статтею 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», визначений перелік виплат, які здійснюються Фонд соціального страхування від нещасних випадків, а саме в установленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію в звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Проте державна адресна допомога до цього переліку не входить. Окружний суд обгрунтовано відмовив у стягненні адресної допомоги в розмірі 300гр36коп.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі Донецької області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова