Справа № 818/2056/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 р.Справа № 818/2056/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 818/2056/15

за позовом Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу і рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

24.06.2015 року Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" (далі по тексту -ДП "Завод обважнених бурильних та ведучих труб", позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області від 11.06.2015 р. № Ю--25601;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.06.2015р. № /29075;

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року адміністративний позов Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області від 11.06.2015 р. № Ю--25601.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.06.2015р. № /29075.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" повністю.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ДПІ у м. Сумах в період з 12.02.2015 р. по 04.06.2015 р. проведено документальну планову виїзну перевірку ДП "Завод ОБ та ВТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 11.06.2015 № 1380/2202/30991664/19. Згідно висновків акту цієї перевірки контролюючим органом встановлено , зокрема, порушення позивачем:

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 199 205,05 грн.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 7 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело до його заниження на суму 18 607,64 грн. (а.с. 11-16).

За результатами перевірки відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2015 року № Ю-/25601, якою відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відповідач вимагає від ДП "Завод ОБ та ВТ" сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове страхування в сумі 217 812,69 грн., у тому числі 217 812,69 грн. - недоїмки (а.с. 10) та прийнято рішення від 25.06.2015 року № /29075 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким ДПІ у м. Сумах застосовано до ДП "Завод ОБ та ВТ" штрафні санкції у розмірі 97 372,54 грн. (а.с. 25).

Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2015 року № Ю-/25601 та рішенням від 25.06.2015 року № /29075, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ДП "Завод ОБ та ВТ" про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232 призов військовозобов'язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Указами Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17.03.2014 р. та № 454/2014 від 06.05.2014 р., затвердженими Законами України від 17.03.2014 р.№ 1126-УІІ та від 06.05.2014 р. № 1240-VII, оголошена та проводиться часткова мобілізація.

08.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 № 1275-УІІ (далі - Закон № 1275).

Законом № 1275 внесені зміни до ряду діючих законодавчих актів України, в тому числі Кодексу законів про працю України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Податкового кодексу України, Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов'язок і військову служб", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" тощо.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1275 поширено дію ч. 2 і ч.3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", ч. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та ч.3 ст. 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які, починаючи з 18 березня 2014 року, були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року за № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію".

Статтею 119 Кодексу законів про працю України (зі змінами, внесеними Законом № 1275) передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом № 1275) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку

працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із ч. 7 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами, внесеними Законом № 1275) не нараховується єдиний внесок на виплати, які компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2014 році 24 працівника ДП "Завод ОБ та ВТ" були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232 (далі - Закон № 2232) та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 15-16).

Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігається місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.

У 2014 р. підприємством були нараховані та виплачені компенсаційні виплати у розмірі середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації.

Отже, відповідно до зазначених норм чинного законодавства України за працівниками ДП "Завод ОБ та ВТ", які призвані на військову службу, зберігалося місце роботи, посада та усім їм позивач сплачував середній заробіток, який у подальшому має компенсуватися із бюджету.

Судовим розглядом встановлено, що підприємством нараховані та виплачені компенсаційні виплати в розмірі середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом від час мобілізації за період з березня 2014 р. по грудень 2014 р. в загальному розмірі 516 878,700 грн., а саме: в березні 2014 р. - 9402,44 грн., в квітні 2014 р. - 13055,40 грн., в травні 2014 р. - 31378,32 грн., в червні 2014 р. - 21734,56 грн., в липні 2014 р. - 25478,49 грн., в серпні 2014 р. - 50371,34 грн., в вересні 2014 р. - 86071,23 грн., в жовтні 2014 р. - 105064,68 грн., в листопаді 2014 р. -83726,90 грн., в грудні 2014 р. - 90595,33 грн.

При виплаті вищевказаних сум підприємство зобов'язано було виконати вимоги чинного законодавства, зокрема, пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом N 1275) та статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами, внесеними Законом N 1275) незалежно від того, з якого фонду був виплачений середній заробіток позивачу.

Таким чином, позивач правомірно не нараховував та не утримував єдиний внесок на середній заробіток мобілізованих осіб.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність визначеного порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників та відсутність у Державному бюджеті України коштів, передбачених на виплату зазначених компенсацій, оскільки чинним законодавством не ставиться в залежність виконання ч. 7 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України від того чи є механізм повернення відповідних коштів з бюджету.

Враховуючи, що ДП "Завод ОБ та ВТ" при розрахунку бази для визначення суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не було порушено вимоги Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області від 11.06.2015 р. № Ю--25601 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.06.2015р. № /29075.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41,160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 818/2056/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.