Справа № 2-а-4632/10/0270
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2011 р. Справа № 2-а-4632/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанському В.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: приватного підприємства "Агровіта-В"

до: державної податкової інспекції у м. Вінниця

про: скасування податкового повідомлення-рішення №/2 від 02.11.2010 року

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2010 року приватне підприємство «Агровіта-В» (ПП «Агровіта-В», Підприємство) звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (ДПІ у м. Вінниці) про скасування податкового повідомлення-рішення від 02 листопада 2010 року №/2.

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним.

Працівниками Державної податкової адміністрації у Вінницькій області (ДПА у Вінницькій області) і ДПІ у м. Вінниці спільно проведено планову виїзну перевірку ПП «Агровіта-В» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року.

Перевіркою складено акт від 25 червня 2010 року №227/2301/35110894, яким встановлено порушення ПП «Агровіта-В», зокрема п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся всього на суму 49503 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у м. Вінниці винесено податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.11.2010 року, яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 74255 грн., з них - за основним платежем - 49503 грн., штрафні санкції 24752 грн.

Не погоджуючись із проведеною перевіркою, а також винесеними за її результатами податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами.

Ухвалою від 15.11.2010 року було відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 21.12.10 р. на підставі клопотання представника відповідача провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішення по справі №2-а-4633/10/0270 за позовом приватного підприємства "Агровіта-В" до ДПІ у м. Вінниці про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.07.2010 року.

За результатами розгляду вказаної справи Вінницький окружний адміністративний суд постановив рішення 9 лютого 2011 року, відповідно - адміністративний позов задоволено повністю. Дане судове рішення було оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду, який ухвалив рішення від 02.06.2011 року, за яким апеляційну скаргу ДПІ у м. Вінниці залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду - без змін. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили.

Враховуючи, що на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі за № 2-а-4632/10/0270, а також те, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі відпали, суд, у відповідності до ч. 5 ст. 156 КАС України року поновив провадження у даній справі.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві та на докази, які долучені до матеріалів справи, просили скасувати податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені в запереченнях, які долучені до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, в ході судового засідання 02.08.2011 року представником відповідача завлено клопотання щодо зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч1 ст. 156 КАС України.

В обгрунтування зазначеного, посилається на ухвалу ВАСУ від 05.07.2011 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у м.Вінниці на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.06.2011 року у справі №2-а-4633/10/0270 за позовом приватного підприємства "Агровіта-В" до ДПІ у м. Вінниці про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.07.2010 року.

Суд, розглянувши вказане клопотання відмовив у його задоволені, оскільки рішення у справі №2-а-4633/10/0270 вже набуло вже набрало законної сили на момент розгляду цієї справи. Інших мотивів щодо зупинення представник відповідача не навів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Юридична особа ПП «Агровіта-В», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію №643115 серії А01, зареєстровано виконавчим комітетом Вінницької міської ради 24 травня 2007 року, про що зроблено запис за №3005689 (а.с. 6-8).

Згідно із довідкою управління статистики у Вінницькій області від 06 квітня 2010 року №023523, Підприємство включене до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України за основними видами діяльності (за КВЕД): оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля хімічними продуктами; оптова торгівля фруктами та овочами; оптова торгівля паливом; перероблення молока та виробництво сиру.

Як вбачається із Статуту ПП «Агровіта-В», затвердженого рішенням засновника Підприємства 31 березня 2010 року та зареєстрованого 21 квітня 2010 року №2005689, позивач є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні, валютні та інші рахунки в банківських установах, має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем і відповідачем в суді.

ДПА у Вінницькій області та ДПІ у м. Вінниці спільно проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року. Перевірка проводилась з відома та в присутності директора Підприємства ОСОБА_4 з 31 травня 2010 року по 18 червня 2010 року, про що в журналі реєстрації перевірок Підприємства вчинено запис про початок перевірки за №2.

За результатами перевірки складено акт від 25 червня 2010 року №227/2301/35110894, у якому встановлено порушення позивачем підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР (Закон №168), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся всього на суму 49503 грн., в тому числі: у вересні 2008 року 30 грн., у грудні 2008 року 23 грн., у січні 2009 року 1621 грн., у лютому 2009 року 80 грн., у березні 2009 року 983 грн., у вересні 2009 року 46766 грн.

Даний акт підписано із запереченнями директора Підприємства, про що свідчить підпис в акті.

У звязку із незгодою з висновками перевіряючих ПП «Агровіта-В» подало до ДПА у Вінницькій області заперечення №1/07-10 від 01 липня 2010 року (а.с. 80-82), які відповідно до листа №15054/10/23 від 05 липня 2010 року залишені без задоволення

Відповідно, ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 09.07.2010 року, яким позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 74255 грн., з них за основним платежем - 49503 грн., штрафні санкції 24752 грн.

Не погодившись із цим рішенням, ПП «Агровіта-В» спочатку подало первинну скаргу до ДПІ у м. Вінниці, яка рішенням від 13 вересня 2010 року №34119/25-09/59 залишила її без задоволення та прийняла податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2010 року №/1.

Далі позивачем подано повторну скаргу до ДПА у Вінницькій області, яка рішенням №24319/10/25-009 від 28 жовтня 2010 року залишила без змін податкове повідомлення рішення №/0 від 09 липня 2010 року, рішення ДПІ у м. Вінниці №34119/25-09/59 від 13 вересня 2010 року, прийняте за результатом розгляду первинної скарги, а саму повторну скаргу - без задоволення та прийняла податкове-повідомлення рішення від 2 листопада 2010 року №/2, що є предметом оскарження в даній справі.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення ПП «Агровіта-В» до суду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Тобто, враховуючи, що ПП «Агровіта» використало своє право на досудовий порядок вирішення спору та в межах місяця з моменту отримання рішення ДПА у Вінницькій області про результати розгляду повторної скарги звернулося з позовною заявою, то суд вважає, що позивачем строк звернення до Вінницького окружного адміністративного суду не пропущено.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наступне.

Документальною перевіркою встановлене завищення податкового кредиту в сумі 2737 грн. за рахунок включення до поточної декларації податкових накладних, отриманих із запізненням. При цьому такі податкові накладні виключені із складу податкового кредиту Підприємства безповоротно, на тій підставі, що позивач не надав письмових доказів їх запізнення. Такий підхід на думку позивача прямо суперечить нормам Закону України "Про податок на додану вартість". Також за наслідками даної перевірки Підприємству було відмовлено в праві на податковий кредит в сумі 46766 грн. за послугами, отриманими від ПП "Фіраст-Трейд" на підставі того, що на думку перевіряючих дані послуги не пов'язані з господарською діяльністю підприємства. Такі висновки перевіряючих позивач вважає необґрунтованими, основані на припущеннях, які не мають підтверджених доказів.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових, та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів (пп. 2.3.4 п. 2.3 ст. 2 Порядку №327).

Зокрема, норма статті 19 Конституції України тлумачить, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, в своїх запереченнях відповідач зазначив наступне. Підприємство ПП "Агровіта-В" не скористалось своїм правом на відображення податкового кредиту по пізніше отриманим податковим накладним та не подало уточнюючий розрахунок, чим завищило податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.07.2008 р. по 31.03.2010 р. на суму 2737 грн., в зв'язку з безпідставним включенням в декларації з податку на додану вартість сум ПДВ. Крім того, зазначено, що Підприємством в вересні 2009 року зайво віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ 46766 грн., по придбаним інформаційно-консультаційним послугам отриманих від ПП "Фіраст-Трейд", які не призначені для використання їх в господарській діяльності. Також зазначено, що ПП "Агровіта-В" в вересні 2009 року отримало інформаційно-консультаційні послуги від ПП "Фіраст-Трейд" в сумі 280599 грн., в т.ч. ПДВ 46766 грн.

Тобто, головним аргументом відповідача був факт не доведення ПП "Агровіта-В", що дані послуги використовуються в господарській діяльності платника і тому Підприємство не мало права відображати у податковому кредиті Декларації по ПДВ за вересень 2009 року податок на додану вартість в сумі 46766 грн., який пов'язаний із отримання даних послуг.

В той же час, судом досліджувалась правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, що прийняте ДПІ у м. Вінниці, а також перевірялись порушення вимог податкового законодавства ПП "Агровіта-В".

Судовими інстанціями встановлено, що позивачем укладено ряд договорів із ПП "Абісаль" від 26.02.10 р., із ПП "Фіраст-Трейд" від 19.08.09 р., із СПД ФО ОСОБА_5 від 02.10.08 р. про надання представницьких послуг та проведення маркетингових досліджень на зерновому ринку.

За умовами даних договорів Виконавці зобов'язались провести роботу по дослідженні коньюктури ринку збуту/придбання зернових культур, наданню представницьких послуг та проведення маркетингових досліджень на зернових ринках областей України, а Замовник - прийняти і оплатити виконану роботу.

В межах виконання цих договорів, на підтвердження факту отримання послуг позивачем із контрагентами складені акти виконаних робіт, в яких визначено найменування послуг - надання інформації, яка дозволяє продати товар, регулярне проведення моніторингу стану цін на ринку, проведення попередніх переговорів щодо укладення договорів.

Так, з ПП "Фіраст-Трейд" на виконання договору № 19-08/1 від 01.09.2008р. складено акт №б/н від 30.09.2009р. про виконання інформаційно-маркетингових послуг на суму 280599 грн., в т.ч. ПДВ 46767 грн.

Як вбачається з акту перевірки від 25 червня 2010 року, відповідач стверджує, що укладені договори на проведення маркетингових досліджень виступають лише правовою підставою для отримання таких послуг, а самі акти виконаних робіт з одного боку підтверджують факт отримання послуг позивачем, а з іншого лише слугують підставою для прийняття ним рішення про оплату наданих послуг. Тобто, за викладеного у них змісту ці документи не підтверджують звязок із господарською діяльністю ПП "Агровіта-В".

Відповідно до п.1.32 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (334/94-ВР ) (далі - Закон) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

При цьому, відповідно до 5.4.4 п. 5.4 ст. 5 вказаного Закону ( 334/94-ВР ) платник податку має право включити до складу валових витрат витрати на маркетинг стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) таким платником. Тобто зазначені витрати мають бути безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.06.2011 року по справі №2-а-4633/10/0270 за позовом приватного підприємства "Агровіта-В" до ДПІ у м. Вінниці про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 09.07.2010 року зазначено, що позивачем правомірно віднесено вартість понесених витрат щодо послуг з проведення маркетингових досліджень та інформаційних послуг, отриманих позивачем, оскільки наявний прямий зв"язок таких витрат з господарською діяльністю платника податків.

Всі інформаційно-консультаційні послуги, надані суб'єктом господарювання ПП "Фіраст-Трейд" щодо здійснення моніторингу ринку цін на зерно в регіонах України, перебувають в безпосередньому зв'язку з основним видом господарської діяльності ПП "Агровіта-В", пов'язаної з продажем та придбанням зерна, що дає підстави віднести їх вартість до складу валових витрат Підприємства.

Враховуючи зазначене, обставини, які були встановлені у справі №2-а-4633/10/0270, не потребують додаткового доказу в даній справі.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 тієї ж статті не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а у разі імпорту робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому в п.п. 7.5.1 п. 7.5 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

В судовому засіданні встановлено, що накладні, які були отримані позивачем, є такими документами, що підтверджують проведення господарської операції, оскільки містять відомості про продавця товару, а тому є такими, що не порушують порядку, встановленого підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість".

В ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Матеріалами справи встановлено, та не спростовується відповідачем по справі, що накладна, складена у повній відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік ти фінансову звітність в Україні" та вимог Закону України "Про податок на додану вартість". Крім того, сумнівності щодо її достовірності у відповідача не виникало.

Таким чином, податковий кредит, який документально підтверджений, згідно вказаним вище пунктам законодавства, приймає участь у визначенні об'єкта оподаткування з ПДВ.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірних повідомлень-рішень, у відповідності до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено на податковий орган. В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладені обставини, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За правилами встановленими частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративному судочинства України, передбачено якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.11.2010 року.

Присудити з Державного бюджету на користь приватного підприємства "Агровіта-В" судовий збір у розмірі 3,40грн..

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна