Справа № 2а-5727/09/2670
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2010 року 11:48 № 2а-5727/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Власенкової О.О., суддів Донця В.А. та Пісоцької О.В., при секретарі судового засідання Чернишевій О.В. розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі -позивач)
до відповідачаКабінету Міністрів України (далі -відповідач)
треті особи Міністерство внутрішніх справ України Департамент державної автомобільної інспекції
провизнання частково незаконною та скасування постанови Кабінету Міністрів України
за участю представників від:

позивачане прибув
відповідачаЗолотухіна Г.О. (за довіреністю)
третьої особи 1Калінінченко Л.В. (за довіреністю)
третьої особи 2не прибув

Обставини справи:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування частини 2, абзацу 2 частини 3, частини 4 пункту 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі -Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок".

Надалі позивач уточнила позовні вимоги та просила:

- визнати незаконним пункт 8 Правил в частині обмеження визначеного кола осіб, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, без внесення у цей перелік фізичних осіб, які своє волевиявлення підтверджують власним підписом на відповідних договорах відчуження транспортних засобів, без його обов'язкового нотаріального посвідчення;

- зобов'язати відповідача внести у пункт 8 Правил до переліку кола осіб, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів фізичних осіб, які є сторонами за договорами відчуження транспортних засобів;

- визнати незаконним пункт 8 Правил у частині обмеження визначеного переліку документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, без внесення у цей перелік фізичних осіб, які своє волевиявлення підтверджують власним підписом на відповідних договорах відчуження транспортних засобів без обов'язкового нотаріального посвідчення цього договору;

- зобов'язати відповідача внести у пункт 8 Правил до переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, договорів відчуження транспортних засобів, скріплених підписами відповідних фізичних осіб без обов'язкового нотаріального посвідчення цього договору;

- визнати незаконним та скасувати пункт 8 Правил в частині слів "Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ":

- покласти на відповідача судові витрати, які складаються з державного мита у розмірі 3,40 грн. та сплати послуг на правову допомогу у розмірі 570,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються таким.

Між позивачем та іншою фізичною особою укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який не посвідчений нотаріально, оскільки Цивільний кодекс України не містять вимог щодо обов'язкового посвідчення таких договорів. Після його укладення позивач звернулась до відповідного органу ДАІ з метою зняття автомобіля з обліку, у чому їй було відмовлено.

Позивач не погоджується з відмовою у знятті автомобіля з реєстрації, яка обґрунтовується Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Луганській області тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 транспортний засіб знімається з обліку в підрозділі ДАІ перед його відчуженням, крім того, договір купівлі-продажу автомобіля, наданий позивачем, не посвідчений в установленому порядку.

За таких обставин, на думку позивача, що постановою Кабінету Міністрів України в оскаржуваній частині порушено її право на вільне розпорядження майном, яке належить їй на праві власності.

У первісному позові позивач висловила бажання щодо розгляду справи у порядку письмового провадження, щодо чого відповідач заперечив. Тривалий період часу позивач не отримувала судові повістки, або отримувала їх невчасно, тому судові засідання відкладались. Згідно з клопотанням від 12 жовтня 2009 року позивач просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні та в письмових поясненнях щодо позовних вимог заперечив, стверджуючи, що оскаржувану постанову Кабінетом Міністрів України видано обґрунтовано, в межах компетенції та відповідно до законів України "Про Раду Міністрів Української РСР", "Про дорожній рух", "Про податок з доходів фізичних осіб".

За клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору -Міністерство внутрішніх справ України та Департамент державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судовому засіданні та в письмових запереченнях зазначив про безпідставність позову, стверджуючи, що оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України відповідає законам України "Про міліцію" та "Про дорожній рух".

Департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України представника в судове засідання не направила, вважаючи позов необґрунтованим просила розглядати справу за відсутності її представника.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України в судовому засіданні 13 січня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30 грудня 2008 року № 7 ОСОБА_1 продала ОСОБА_6 автомобіль MAZDA CX-7, державний номер НОМЕР_1, реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2, видане 19 червня 2008 року ВРЕР ДАІ в Луганській області.

У січні 2009 року позивач та ОСОБА_6 звернулись до органів ДАІ із заявою про зняття з обліку вищевказаного автомобіля, у чому їм було відмовлено з огляду на те, що зняття автомобіля з реєстраційного обліку має передувати його відчуженню, крім того, договір купівлі-продажу транспортного засобу, поданий до органу АІ, нотаріально не посвідчений.

29 січня 2009 року позивач звернулась до Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Луганській області щодо надання роз'яснення правомірності дій працівників органу ДАІ щодо відмови зняти автомобіль з обліку.

Листом від 10 лютого 2009 року № 11/14-Г-233 Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Луганській області інформувало позивача про правомірність згаданої відмови, що обґрунтовується пунктом 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок.

У листі зазначалося, що згідно з пунктом 8 Правил підставою для реєстрації транспортного засобу можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб. Крім того, перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Автомобіль MAZDA CX-7, державний номер НОМЕР_1 з обліку не знятий, договір купівлі-продажу в установленому порядку не посвідчений.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі -Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 визначено єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з абзацом 2 пункту 8 Правил правомірність придбання, зокрема, транспортних засобів, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

При цьому до документів, які можуть підтверджувати правомірність придбання транспортних засобів віднесено, зокрема, договори, в тому числі укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

Абзацом 11 Правил також передбачено, що перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Акти Кабінету Міністрів України підписує Прем'єр-міністр України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Таким чином, позивач оскаржує частину нормативно-правового акту.

На підставі статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, у даному випадку позивач зобов'язана довести факт застосування щодо неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом правовідносин, на які поширює дію цей акт.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з частиною 1 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач стверджує, що була власником автомобіля MAZDA CX-7, державний номер НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб зареєстровано за позивачем згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2, виданим 19 червня 2008 року ВРЕР ДАІ в Луганській області.

Однак, доказів, що підтверджують вказану обставину, а саме копію свідоцтва про реєстрацію автомобіля, позивачем суду не надано.

Водночас суду надано фотокопії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30 грудня 2008 року № 7, згідно з яким позивач продала ОСОБА_6 згаданий автомобіль, листа Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Луганській області від 10 лютого 2009 року № 11/14-Г-233, а також фотокопії інших документів, не засвідчені в установленому порядку.

Ухвалою суду про відкриття провадження в цій адміністративній справі від 05 червня 2009 року від позивача витребувано всі оригінали доданих до позовної заяви документів або письмові пояснення з зазначенням поважних причин їх відсутності.

Згідно з частинами 3-4 статті 79 КАС України письмові докази, які витребовує суд, надсилаються безпосередньо до адміністративного суду. Оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Всупереч викладеному позивачем не надано оригінали витребуваних судом документів, не зазначено причини щодо неможливості їх надати.

Оскільки позивачем не доведено факту застосування стововно неї оскаржуваної постанови Кабінету Міністрів України суд прийшов до висновку, що позивач не має прав на звернення до адміністративного суду з позовом щодо часткового оскарження постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок".

Таким чином, у суду відсутні підстави проводити перевірку постанови Кабінету Міністрів України в оскаржуваній частині на предмет її незаконності, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Такий висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у пункті 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Керуючись статтями 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Головуюча суддя Власенкова О.О.

Судді Донець В.А.

Пісоцька О.В.

Повний текст постанови складено та підписано 18 січня 2009 року.