Справа № 2а-5693/10/1270
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року справа №2а-5693/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Арабей Т.Г.

суддів: Геращенка І.В., Губської Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного суду від 07 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-5693/10/1270 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біт» про стягнення коштів за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів,-

ВСТАНОВИЛА:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Біт» про стягнення коштів за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-5693/10/1270 у задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біт» про стягнення коштів за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів відмовити за необґрунтованістю.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує невірним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Біт» не виконані всі вимоги закону відносно виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Сторони до суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Біт» подано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік (арк. справи 11), в якому відображено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 95 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 3 осіб, тоді як повинно працювати 4 особи-інваліда.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів у 2009 році відповідач зазначив фонд оплати праці штатних працівників 1057,5 грн., середньорічну заробітну плату штатного працівника 927,63 грн.

Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів розраховано адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2009 році в сумі 11131,58 грн. та пеню у сумі 327,32 грн.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» зобовязує відповідача відповідно до 4-відсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів і інформувати центри зайнятості про вільні робочі місця для інвалідів, звітувати перед відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів про їх працевлаштування підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.12.2005 за № 1534/11814, затверджена та погоджена з Держкомстатом України форма звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій" (місячна). Зазначена форма використовується для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців, для оцінки поточної потреби в кадрах та організації професійної підготовки населення відповідно до потреб ринку праці.

Тобто, на підприємство покладається обовязок створювати та належним чином атестувати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інваліда.

Наряду з викладеним, згідно ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні , забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахування причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону підприємства, установи організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку про те, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком самостійно підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою КМ України від 31.01.2007 року № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем вживалися всі можливі заходи для працевлаштування інвалідів.

В зазначений період відповідач звітував перед центром зайнятості про наявність вакансій, про що свідчать: звіт за станом 88.09.2009 року (арк. справи 8), звіт за станом 14.10.2009 року (арк. справи 7), звіт за станом 10.12.2009 року (арк. справи 6).

Крім того, на адресу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від Лисичанського міського центру зайнятості від 20.05.2010 року № 8/02-1006, в якому зазначалось, що інвалідам, перебуваючим на обліку, пропонувалась робота відповідно до поданих вакансій, але безробітні інваліди від працевлаштування відмовлялись по різним причинам, у тому числі за станом здоровя.

Відносно вказаного листа колегія суддів зазначає, що центру зайнятості фактично надавалася інформація щодо працевлаштування інвалідів.

Вжиті відповідачем заходи від незалежних від нього обставин не призвели до дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про охорону праці підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Відповідно до п. 32 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 83, медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якої проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда.

За змістом вищевказаних норм чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, створення підприємством для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації неможливе без наявності інваліда, пошуком якого зобов'язані займатися органи працевлаштування, визначені у ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, а на підприємства покладений обов'язок із забезпечення певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких базуються її вимоги або заперечення.

Позивач не надав суду належних доказів порушення відповідачем вимог Закону Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не порушив норми матеріального та процесуального права, що дає підстави визнати рішення суду таким, що є законним і обґрунтованим, а тому постанова суду не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 11, 21, 160, 184, 195, 196, 198, ст.ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного суду від 07 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-5693/10/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного суду від 07 вересня 2010 року по адміністративній справі № 2а-5693/10/1270 залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Т.Г. Арабей

Судді І.В. Геращенко

ОСОБА_2