Справа № 802/200/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/200/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

10 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача Федчука Р.П.

представника позивача Арустамян А.Е.

представника відповідача Островерха Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Австрія Джус Україна" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Австрія Джус Україна" звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) від 13.01.2014 року за № та від 17.01.2014 року за № , № та № .

Вінницький окружний адміністративний суд своє постановою від 22.06.2015 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представники позивача, в свою чергу, заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "Австрія Джус Україна" (до 04.03.2015 року - ТОВ "Аграна Джус Україна") як юридична особа зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 08.07.2011 року (ідентифікаційний код 37695570), починаючи з 13.11.2012 року перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (свідоцтво платника ПДВ № 100346885 від 04.08.2011 року).

Основними видами діяльності товариства згідно з КВЕД є виробництво фруктових та овочевих соків, виробництво безалкогольних напоїв, виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, оптова торгівля напоями.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 1370 від 27.12.2013 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НФЛ" за липень 2013 року, за результатами якої складено акт № 1352/1501/37695570 від 30.12.2013 року (том 1, а.с. 12-16). При цьому перевіркою зроблено висновки про порушення позивачем:

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року;

- п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено позитивне значення рядка 18 на суму ПДВ 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року;

- п. 200.2 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено рядок 25.1 суми, що сплачується до загального/спеціального фонду Державного бюджету на суму ПДВ 218 382 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2014 року, яким ТОВ "Аграна Джус Україна" збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 218 382 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 109 191 грн. (том 1, а.с. 8).

Крім того, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 8 від 10.01.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування суми з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ФГ "Скутельник А.О." за липень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 40/1501/37695570 від 16.01.2014 року (том 1, а.с. 17-21), яким зроблено висновки про порушення позивачем:

- п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року;

- п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено позитивне значення рядка 18 на суму ПДВ 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року;

- п. 200.2 ст. 200 ПК України, внаслідок занижено рядок 25.1 суми, що сплачується до загального/спеціального фонду Державного бюджету на суму ПДВ 750 000 грн. в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2013 року № від 08.10.2013 року.

17.01.2014 року на підставі вищевказаного акту перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ "Аграна Джус Україна" збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 750 000 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 375 000 грн. (том 1, а.с. 9).

Крім того, відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 1 від 08.01.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Аграна Джус Україна" з питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 49/1501/37695570 від 17.01.2014 року (том 1, а.с. 22-41), яким зроблено висновки про порушення позивачем п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПК України, внаслідок завищення значення рядка 19 Декларації "Від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" за жовтень 2013 року в сумі 1 148 315 грн., а також значення ряд 23.1 Декларації "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" за жовтень 2013 року на суму 2 548 488 грн. та завищення значення рядка 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" за жовтень 2013 року на суму 2 162 254 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки 17.01.2014 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення ТОВ "Аграна Джус Україна" суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 2 548 488 грн. і нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 274 244 грн., та податкове повідомлення-рішення № про зменшення ТОВ "Аграна Джус Україна" розміру від'ємного значення ПДВ на суму 1 148 315 грн. (том 1, а.с. 10-11).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем незаконними позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Фактичною підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень слугували висновки, викладені в Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки питань достовірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року №49 /1501/37695570 від 17.01.2014 року.

У висновках Вінницької ОДПІ зазначено про безпідставність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях із ТОВ "НФЛ" та ФГ "Скутельник А.О.за липень, жовтень 2013 року та завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2013 року.

Висновки зазначені в акті на думку відповідача підтверждують нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Аграна Джус України" та його контраагентами, а саме ТОВ "НФЛ" та ФГ "Скутельник".

До таких висновків контролюючий орган прийшов зазначаючи те, що про неральних господарських ситуацій свідчить відсутність копії товарно-транспортних накладних, наданих контрагентом ТОВ "НФЛ", не містять відомостей про особу, яка здала товар, та водія-експедитора, відсутні сертифікати якості товару, та те що у ТОВ "НФЛ" відсутні відповідні матеріально-технічні ресурси для здійснення господарських операцій з позивачем, зокрема сільськогосподарська техніка і транспортні засоби за товариством не зареєстровані.

Крім цього в підтвердження своєї позиції відповідач зазначив, що відсутні договори оренди та суборенди згідно яких ТОВ "НФЛ" використовує земельну ділянку площею 240 га орендовану у ТОВ "Фруктерія", яке в свою чергу орендує її у Жакчицької сільської ради та Завалівської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області.

А також те, що у ФГ "Скутельник" відсутні земельні ділянки у розмірах необхідних для відповідних поставок, тобто неможливість проведення господарських операцій із позивачем у зв'язку з невідповідністю площі земель фермерського господарства із результатами реалізованої власно вирощеної сільськогосподарської продукції, що також свідчить про відсутність реальних господарських відносин між ними.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 14.1.18 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 14.1.18 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Так, згідно пункту 200.1 статті 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Відповідно до пункту 200.3 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пункт 200.4 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначене згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункти 201.6, 201.7 статті 201 ПК України).

Згідно пункту 201.8 статті ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен отримати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином з врахуванням зазначеного, позивач отримавши відповідний товар та відповідні до нього документи, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, від своїх контрагентів, які зареєстровані як платники ПДВ мав повністю законне право включати відповідні суми до складу податкового кредиту за відповідний звітний податковий період.

Відповідно до підпункту 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Разом з тим, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Згідно з матеріалами справи, судом першої інстанції були досліджені всі докази та вмотивовано зроблені висновки, які спростовують всі зазначені податковим органом доводи, які на його думку свідчили про безтоварність операцій між позивачем та зазначеними його контрагентами.

Крім цього, слід зауважити, що при касаційному перегляді Вищим адміністративним судом України ухвалою від 15.04.2015 року у справі № К/800/27887/14 звернуто увагу на те, що судами попередніх інстанцій належним чином не перевірили доводи сторін щодо фактичної поставки товарів від ТОВ "Нова фруктова лінія" та ФГ "Скутельник А.О.", встановити обставини, які зазвичай свідчать про реальність господарських операцій, стосовно взаємовідносин між позивачем і цими контрагентами.

Так, судом першої інстанції на реалізацію наданих ухвалою від 15.04.2015 року рекомендацій та усунення виявлених судом касаційної інстанції недоліків було досліджено та надано оцінку ряду первинних документів та в оскаржуваному рішенні надано детальний опис документів, а саме: договір суборенди № 18/06-13 від 18.06.2013 року та № 01/07-13 від 01.07.2013 року укладей між ТОВ "Фруктерія" (Орендар) та ТОВ "НФЛ" (Суборендар); договір оренди основних засобів укладений між ТОВ "Фруктерія" та сільською радою с. Жакчик від 01.07.2013 року № 01/07-13; договір оренди основних засобів укладений між ТОВ "Фруктерія" та Заваллівською селищною радою № 18/06-13 від 18.06.2013 року; договір купівлі-продажу від 23.07.2013 року між ТОВ "Аграна Джус Україна" та ФГ "Скутельник А.О.", а також протоколами погодження ціни, підписаними сторонами 31.08.2013 року, 30.09.2013 року та 31.10.2013 року.

Таким чином судом першої інстанції досліджено ряд первинних документів надано їм правову оцінку, на основі чого вибудовано доказову аргументацію оскаржуваного рішення. Під час судового засідання відповідачем не було спростовано належності та відповідності чинному законодавству вище вказаних первинних документах.

Верховний Суд України у постанові від 27 березня 2012 року (справа № 21-737во10) зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Відповідач вказує, що вищевказаний контрагент позивача не міг здійснювати господарську діяльність, адже не мають відповідних засобів та ресурсів для здійснення такої діяльності.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується наданими до матеріалів справи первинними документами, а саме: податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт, платіжним дорученням, рахунком-фактурою, договором підряду.

Отже, сукупність первинних, платіжних, звітних та інших документів, які зазвичай супроводжують такого роду операції, підтверджує фактичне здійснення господарських операцій і не дає підстав для сумніву у їх реальності та безтоварності. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та її основним видам.

Натомість відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б об'єктивно ставили під сумнів фактичне здійснення цих операцій. Також ним не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагентів були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

Враховуючи зазначене колегі суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повністю дослідив всі обставини справи необхідні для її правильного розгляду та надав їм вмотивовану оцінку.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками оскаржуваного рішення, щодо того, що податковий орган неправомірно заперечує фактичне здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами та стверджує про безпідставність формування позивачем податкового кредиту по цих операціях, оскільки право позивача на такий кредит підтверджується податковими накладними та сукупністю інших наданих до перевірки та досліджених у судовому засіданні первинних документів.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 вересня 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.