Справа № 2а-12858/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 вересня 2011 року < Час проголошення > № 2а-12858/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., при секретарі судового засідання Тимошенко К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2
до проВідділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень та скасування постанови про накладення арешту на майно,
за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4

від відповідачів - не зявились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3, в якому просила визнати дії державного виконавця Савчука К.П. щодо накладення арешту на майно боржника квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та оголошення заборони на її відчуження протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.11.2010р. ВП №22399219; визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.11.2010р. ВП №22399171; зобовязати ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва зняти заборону на відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, порушує права неповнолітньої ОСОБА_2, яка є власником Ѕ вказаної квартири.

У запереченнях на позов відповідач вказав на те, що всі дії державного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження №22399171 про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь фізичних та юридичних осіб, яке складається, в тому числі, з виконавчих проваджень ВП №22399171 з виконання в/л №2-2925 від 25.10.2010р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»суми боргу 337,46грн. та виконавчого провадження ВП №22399219 з виконання в/л №2-2925 від 25.10.2010р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1А, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»суми боргу 30745,69грн., відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити позов.

Відповідачі явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 23 вересня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 від 05.11.2010 року відкрито виконавче провадження ВП №22399171 про примусове виконання виконавчого листа №2-2925, виданого 25.10.2010р. Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»суми боргу 337,46грн. та зобовязано боржника добровільно сплатити борг на р/р 4457, ЗКПО 34967593, МФО 820019, одержувач: ВДВС Шевченківського РУЮ, банк одержувача ГУДК України у м.Києві у 7-денний термін з дня отримання постанови та надати до ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві ксерокопію квитанції про сплату.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 від 05.11.2010 року накладено арешт на все майно боржника (ОСОБА_1А.) у межах суми стягнення 337,46грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Згідно постанови державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 від 05.11.2010 року відкрито виконавче провадження ВП №22399219 про примусове виконання виконавчого листа №2-2925 виданого 25.10.2010р. Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»суми боргу 30745,69грн. та зобовязано боржників добровільно сплатити борг на р/р 4457, ЗКПО 34967593, МФО 820019, одержувач: ВДВС Шевченківського РУЮ, банк одержувача ГУДК України у м.Києві у 7-денний термін з дня отримання постанови та надати до ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві ксерокопію квитанції про сплату.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 від 05.11.2010 року накладено арешт на все майно боржника (ОСОБА_1А.) у межах суми стягнення 30745,69грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Виконавчі провадження ВП №2239171 з виконання в/л №2-2925 від 25.10.2010р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»суми боргу 337,46грн., ВП №22399219 з виконання в/л №2-2925 від 25.10.2010р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1А, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» суми боргу 30745,69грн., ВП №24700796 з виконання в/л №2-4450 від 14.02.2011року, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 64042,60грн., ВП №26845951 з виконання в/л №2-1288 від 20.04.2011р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 77 450,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 420,00 грн. у відшкодування витрат за розміщення оголошення у пресі були приєднані до зведеного виконавчого провадження №28784593, яке веде Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження»(Закон України №606-ХІV від 21.04.1999р.), в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною першою статті пятої Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

За правилами статті 55 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Як вже було встановлено судом, постановами державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 від 05.11.2010року у виконавчому провадженні ВП №22399171 накладено арешт на все майно боржника (ОСОБА_1А.) у межах суми стягнення 337,46грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, у виконавчому провадженні ВП №22399219 накладено арешт на все майно боржника (ОСОБА_1А.) у межах суми стягнення 30745,69грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 належить на праві власності Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 та остання є власником транспортних засобів MAZDA CX-7 д.н.з. НОМЕР_1, що перебуває в заставі, та PEUGEOT 405 д.н.з. 39089КЕ.

Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.07.1997року згідно розпорядження №17875, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках кожному.

Згідно ч.2 ст. 50 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається стягнення на жилий будинок чи квартиру.

Частиною восьмою статті 50 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р. передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

В обґрунтуванні позовних вимог, позивач стверджувала, що у звязку з накладенням арешту на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, неповнолітня ОСОБА_2 позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном ( Ѕ частиною згаданої квартири ).

Проте, суд відхиляє зазначені доводи позивача з огляду на те, що державний виконавець наклав арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення за виконавчими провадженнями ВП №22399171 та ВП №22399219, а не окремо на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Будь-яких інших доказів порушення права власності ОСОБА_2, що передбачене ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, позивачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що державний виконавець на час звернення позивача до суду не розпочав дії щодо вилучення та примусової реалізації майна боржника (ОСОБА_1А.), що в свою чергу свідчить про відсутність порушень порядку звернення стягнення на майно боржника, передбаченого ст.ст. 50 62-2 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р., з боку державного виконавця. А при накладенні арешту на майно державний виконавець діяв у відповідності до ч.6 ст.24 Закону України №606-ХІV від 21.04.1999р., оскільки з матеріалів справи вбачаться, що заявник (стягувач) скористався наданим правом та у своїй заяві просив накласти арешт на все майно боржника та оголосити заборону на відчуження майна.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав, натомість відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко