Справа № 826/17011/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва – Шулежко В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Керб Менеджмент» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся заступник прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі – позивач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) до товариства з обмеженою відповідальністю «Керб Менеджмент» (далі – відповідач, ТОВ «Керб Менеджмент») про стягнення заборгованості в розмірі 13 830 666,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Керб Менеджмент» до Державного бюджету України заборгованість з податку на прибуток підприємств в сумі 4 495 963,00 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 в частині відмови у задоволенні позову – скасовано. В цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2015 року прийнято справ до провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість з податку на прибуток підприємств та авансових внесків з податку на прибуток

внаслідок несплати в установлений законодавством строк грошових зобов’язань, самостійно визначених платником податків в деклараціях.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник прокуратури та відповідача не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Керб Менеджмент» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві подано податкову декларацію від 04.02.2014 з податку на прибуток підприємств за 2013 рік.

Вказаною декларацією визначено суму податку на прибуток за звітний (податковий) період у сумі 16 002 342 грн.

З урахуванням того, що за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 11 506 379 грн., розмір його заборгованості з податку на прибуток становить 4 495 963 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення 9 334 703,00 грн. авансових внесків з податку на прибуток за березень-вересень 2014 року.

У зв’язку з несплатою визначених податкових зобов’язань позивачем виставлено податкову вимогу №4005-25 від 20.05.2014 на суму 5 829 492 грн. Вказана вимога направлена поштою 22.05.2014 та повернута на адресу контролюючого органу з відміткою пошти про причини невручення «Не розшукано, не зареєстровано».

Несплата вказаних податкових зобов’язань зумовила позивача звернутись із відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи положення ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 46.1. ст. 46 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податкова декларація, - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пункт 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачає, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, який подається контролюючому органу у строки, передбачені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Як встановлено п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) зокрема передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації (ст. 57 Податкового кодексу України).

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Також згідно вказаної декларації відповідачем вказано доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування (р.01) становлять 1 240 131 471 грн., що перевищують 10 мільйонів гривень згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи видно, що позивачем надіслано ТОВ «Керб Менеджмент» лист від 25.02.2014 №8649/10/26-55-15-05-10 про подання нової податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверта про відправку.

За таких обставин, на підставі задекларованої суми податку на прибуток контролюючим органом розрахована сума авансових внесків, а саме сума авансових внесків, що підлягає щомісячній сплаті становить 1 333 529,00 грн. (16 002 342,00 грн. : 12 - 1 333 529,00 грн.).

Відтак, протягом березня-вересня 2014 року відповідачем не сплачено суму авансових внесків з податку на прибуток, що становить 9 334 703 грн. (1 333 529 грн.* 7).

Податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Вищевказана декларація подана ТОВ «Керб Менеджмент» до контролюючого органу самостійно, а тому мають місце узгоджені дії відповідача щодо самостійного визначення грошового зобов’язання в порядку п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, самостійно визначені відповідачем в декларації є узгодженими з моменту їх подання, але не сплачені в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 20.05.2014 №4005-25 на суму 4 495 963,00 грн. по коду 11021000 та 1 333 529,00 грн. по коду 11024000.

Податкова вимога надсилалась відповідачу засобами поштового зв’язку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверта та рекомендованого повідомлення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що 56.18. з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, у разі оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному чи судовому порядку, сума грошового зобов’язання визначене таким рішенням вважається неузгодженою.

Доказів оскарження податкової вимоги відповідачем до матеріалів справи не надано.

Однак, відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається)

Оскільки відповідачем сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення вважається дотриманою.

Таким чином, на момент звернення з даним позовом та розгляду спору по суті за відповідачем обліковується податковий борг перед Державним бюджетом України в загальній сумі 13 830 666,00 грн., в тому числі з податку на прибуток – 4 495 963,00 грн. та сума авансових внесків з податку на прибуток – 9 334 703,00 грн., що підтверджується наявними письмовими доказами у справі, зокрема, зворотнім боком картки особового рахунку платника.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В разі використання поштового способу інформування платника податків про наявність у нього податкового боргу право на внесення подання про стягнення податкового боргу виникає у податкового органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня відправлення платнику податків податкової вимоги рекомендованим листом із повідомленням про вручення, незалежно від дати фактичного отримання цієї податкової вимоги платником податків, вказаної в повідомленні про вручення.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, представництво інтересів громадян і держави у судах покладається саме на органи прокуратури.

Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При цьому, згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Однією із форм представництва є звернення до адміністративного суду з адміністративними позовами на захист інтересів держави, що передбачено ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з’ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи те, що відповідач у встановлений строк доказів погашення зазначеного боргу на час винесення рішення не надав, а наявність боргу підтверджена належними та допустимими доказами, виходячи із вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 9 334 703,00 грн. та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов заступника прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Керб Менеджмент» в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 9 334 703,00 грн. задовольнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко