Справа № 2а/1770/793/2012
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2012-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/793/2012

14 травня 2012 року 17 год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Підприємство Городищенської виправної колонії № 96 Державного департаменту України з питань виконання покарання в Рівненській області

до Державна податкова інспекція у Рівненському районі
про спонукання до виконання певних дій , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач - Городищенська виправна колонія №96 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить спонукати Державну податкову інспекцію у Рівненському районі до виконання певних дій, а саме: списання штрафних санкцій за відчуження майна без дозволу податкового органу у сумі 559731 грн. 91 коп. Зазначає, що станом на 22 лютого 2012 року по підприємству згідно рішень податкового органу № /0 від 06.03.2007 року та № /0 від 06.02.2009 року рахується сума штрафних санкцій по коду бюджетної класифікації НОМЕР_1 за відчуження майна без дозволу податкового органу на загальну суму 559731 грн. 91 коп. Вважає, що підлягає застосуванню підпункт 101.2.3 пункт 101.2 статті 101 Податкового кодексу України. Списання податкового боргу віднесено до виключеної компетенції податкових органів, які здійснюють щоквартальне списання безнадійного податкового боргу. На думку Позивача вказаний борг є безнадійним в розумінні статті 101 Податкового кодексу України, оскільки минув строк давності його стягнення, а саме: 1095 календарних днів.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи та обставини, викладені в позові, просила суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позов заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В письмових запереченнях відповідач посилався на наказ Державної податкової адміністрації від 24.12.2010 року №1034 «Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків», вказував, що на момент подачі позову дана заборгованість є не погашеною і не визначена, як безнадійна, сума податкового зобовязання визначена у податкових повідомленнях рішеннях є адміністративно господарськими санкціями, а відтак вказані суми не набули статусу податкового боргу і них не може поширюватися дія Порядку № 1034.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача вказала, що позивач помилково вважає, що його борг слід списати як безнадійний.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що згідно податкового повідомлення рішення № /0 від 06 березня 2007 року позивачу визначено до сплати штраф у розмірі суми відчуження 60771 грн. 91 коп., підстава акт перевірки № 00001/2414/8680721 від 05.03.2007 року. Податковим повідомленням рішенням від 06.02.2009 року № /0 позивачу визначено до сплати штраф у розмірі суми відчуження 498960 грн. 00 коп., підстава акт перевірки №00001/2450/8680721 від 04.02.2009 року. Вказані обставини визнані сторонами по справі в ході судового засідання, у суду не має сумнівів в добровільності визнання перелічених обставин та їх достовірності, стосовно вказаних обставин відсутній спір, а тому перелічені обставини перед судом не доказуються.

Відповідно до п.п. 101.1, 101.2 ст.101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється: - податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута; податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); - податковий борг платника податків, державна реєстрація якого припинена на підставі рішення суду та внесено запис про виключення з Державного реєстру.

Відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Розділом III Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Державної податкової адміністрації від 24.12.2010 року №1034 врегульовано порядок визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню.

Так, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється (п.3.1. Порядку):

-на підставі даних автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу;

-за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з п.3.2 Порядку, днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема у випадку, визначеному в підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Порядок прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу врегульовано розділом IV Порядку №1034.

В силу п.4.4. Порядку, в інших випадках, зокрема, передбачених підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган державної податкової служби здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пунктів 4.2, 4.3 розділу IV цього Порядку.

Суд встановив, на момент подачі позову дана заборгованість є не погашеною і не визначена, як безнадійна. Доказів звернення позивача до ДПІ у Рівненському районі із заявою про списання безнадійного боргу перед бюджетом на підставі п.101.1ст.101 Податкового кодексу України, за яким минув строк давності його стягнення у 1095 календарних днів, матеріали справи не містять, і як наслідок наявності (відсутності) рішення керівника інспекції про визнання такого боргу безнадійним. Доказів того, що відповідач самостійно здійснив погашення податкового боргу позивача, коштами, які надходили на погашення поточних обов'язкових платежів, позивачем суду не надано, а судом самостійно при виконанні статті 11 КАС України не встановлено.

Підстав для визначення даної заборгованості як безнадійний податковий борг відповідно до п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги Підприємства Городищенської виправної колонії № 96 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області необґрунтованими.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлений факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, у задоволенні позову належить відмовити.

Судовий збір відповідно до ст.94 КАС України позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову Підприємства Городищенської виправної колонії №96 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Рівненській області до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про спонукання до виконання певних дій відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.