Справа № 355/1067/15-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/1067/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лисюк О.Д. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А
15 вересня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Бужак Н.П., Троян Н.М.,
за участю секретаря Гуцул О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області (далі Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.06.2015 року №954 щодо відмови в призначенні Позивачу пенсії на пільгових умовах із заниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; зобов`язання Відповідача вчинити дії щодо призначення Позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії державної пенсії за віком відповідно ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років з 05.06.2015 року.
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у справі №355/1067/15-а; 2-а/355/28/15 від 14 липня 2015 року та задовольнити апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особисту участь сторін в судовому засіданні не визнано обов`язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.11.1992 року.
Рішенням від 09.06.2015 року №954 Відповідач відмовив Позивачу в призначенні пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС (2 категорії) відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою № 122 та первинних документів, які підтверджують участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів, - віднесені до категорії 2 осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно ст.49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)державної пенсії; б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно ст.55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед іншого, особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років.
Частиною 3 статті 65 Закону передбачено, що посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ч.1 ст.15 Закону встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами, з чого слідує, що довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Пунктом 7 Порядку в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Аналізуючи наведенні правові норми, колегія суддів вважає, що посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
Позивачем також разом із заявою про призначення пенсії подавалися документи передбачені п.7 Порядку, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 14.11.1992 року; копія трудової книжки; довідка від 23.11.1992 року №159, видана Баришівським заводом по виробництву мясо-кісткового борошна «Ветсанутильзавод», згідно якої Позивачу з 15.05.1986 року по 20.05.1986 року виплачувалась додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року та Позивач виконував роботи з евакуації трупів тварин в населених пунктах Чорнобиль, Янів, Опачичі, Копачі.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт безпосередньої зайнятості Позивача на територіях радіоактивного забруднення у період з 15.05.1986 року по 20.05.1986 року включно, у зв`язку з чим він має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Такими чином, посилання Відповідача на обов`язковість подання довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або інших первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де Позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії для призначення пенсії є неправомірними.
Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення щодо відмови Позивачу у призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Баришівському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Баришівського районного суду Київської області від 14 липня 2015 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.
Головуючий суддя Твердохліб В.А.
Судді Бужак Н.П.
Ухвала складена в повному обсязі 15 вересня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Бужак Н.П.

Троян Н.М.