Справа № 2а-10594/10/1370
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 р. Справа № 11618/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Ліщинського А.М., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановила:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №193-о від 13.10.2010 року "Про звільнення", наказів управління Пенсійного фонду України у м. Самборі Львівської області №30-о від 23.07.2010 року та №76 від 23.07.2010 року про внесення змін до штатного розпису та зміни структури управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області, а також №51-о від 13.10.2010 року "Про звільнення"; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області; визнання недійсним запису у трудовій книжці ОСОБА_1 під №20 від 13.10.2010 року на підставі наказу №51-о від 13.10.2010 року "Звільнений з посади заступника начальника управління 13.10.2010 року у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці п.1 ст. 40 КЗпП України"; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 оплату за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2011 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №193-О від 13.10.2010 року "Про звільнення", яким звільнено ОСОБА_1, заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області 13.10.2010 року з посади у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Визнано протиправними та скасовано накази управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області №30-О від 23.07.2010 року та №79 від 23.07.2010 року про внесення змін до штатного розпису та зміни структури управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області. Визнано протиправним та скасовано наказ управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області №51-О від 13.10.2010 року "Про звільнення", яким оголошено наказ Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №193-О від 13.10.2010 року з посади у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області. Визнано нечинним запис у трудовій книжці ОСОБА_1 під №20 від 13.10.2010 року "Звільнений з посади заступника начальника Управління 13.10.2010 року у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці п.1 ст. 40 КЗпП України, який внесений на підставі наказу №51-О від 13.10.2010 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 13.10.2010 року по 08.02.2011 року

Постанову суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін,якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 перебував на державній службі в управлінні Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області з 24.01.2001 року. З 25.06.2008 року був прийнятий на конкурсній основі на вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу надходження доходів. ОСОБА_1 було присвоєно 9 ранг державного службовця. З 2005 року позивач перебував у кадровому резерві на посаду начальника управління.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області 23.07.2010 року був прийнятий наказ №30-О "Про внесення змін до штатного розпису та зміну структури управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області", яким введено в дію структуру управління, затверджену Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.07.2010 року, та зміни до штатного розпису, затвердженого Головним управління м Пенсійного фонду України у Львівській області. Так, з 22.07.2010 року виведено з штатного розпису посаду "заступника начальника управління", на якій перебував ОСОБА_1.

26.07.2010 року позивача було повідомлено про наступне вивільнення, ознайомлено із вакантними посадами та запропонована посада "провідного спеціаліста відділу надходження платежів". Позивач не погодився із запропонованою посадою.

23.09.2010 року позивача вдруге повідомлено під розпис про вивільнення, про що комісією управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області був складений акт від 23.09.2010 року. Також, повторно запропоновано вакантну посаду провідного спеціаліста відділу надходження платежів", від якої позивач повторно відмовився.

З 24.09.2010 року по 12.10.2010 року позивач не виходив на роботу у зв'язку з хворобою.

13.10.2010 року позивач приступив до роботи, однак, комісією управління було запропоновано ОСОБА_1 вакантні в управління станом на 13.10.2010 року посади, зокрема, посаду "заступника начальника відділу обліку надходження платежів", від якої він відмовився, про що був складений акт №2 від 13.10.2010 року. В цей же день профспілковий комітет розглянув подання від 13.10.2010 року №4949/08-21 в.о. начальника управління та подав згоду на звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням посади заступника начальника управління.

Про вказане управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області повідомило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 13.10.2010 року №4943/08-21. На підставі поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області видано наказ від 13.10.2010 року №193-о про звільнення 13.0.2010 року ОСОБА_1 з посади "заступника начальника управління".

13.10.2010 року управлінням ПФУ в м. Самборі Львівської області був виданий наказ №5-0 від 13.10.10 про оголошення наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.10.10 №193-0 про звільнення ОСОБА_1 13.10.2010 року.

В день звільнення позивачу управлінням Пенсійного фонду України в м. Самборі було видано трудову книжку із записом про звільнення та виплачено розрахункові.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну службу" передбачено, що просування по службі державного службовця здійснюється шляхом зайняття більш високої посади на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено Законами України та Кабінетом Міністрів України, або шляхом присвоєння державному службовцю більш високого рангу. Державний службовець має право брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади. Переважне право на просування по службі мають державні службовці, які досягли найкращих результатів у роботі, виявляють ініціативність, постійно підвищують сві професійний рівень та зараховані до кадрового резерву.

Статтею 28 Закону України "Про державну службу" передбачено, що у державних органах створюється кадровий резерв для зайняття посад державних службовців, а також для просування по службі. Кадровий резерв формується із: спеціалістів місцевого та регіонального самоврядування, виробничої, соціально-культурної, наукової та інших сфер, а також випускників навчальних закладів відповідного профілю; державних службовців, які підвищили кваліфікацію або пройшли стажування та рекомендовані для просування на більш високі посади. Порядок формування і організація роботи з кадровим резервом регулюються Положенням про кадровий резерв державної служби, яке затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів вказує на те, що ОСОБА_1 перебував у встановленому порядку в кадровому резерві на заміщення посади начальника управління, тобто посади вищого рівня, ніж раніше займаної ним.

Відтак, відповідачі своїми діями порушили право позивача на просування по службі відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну службу" і не врахували його перебування у кадровому резерві до вказаного просування, а безпідставно надали право іншій особі.

Судом встановлено, що пропонуючи позивачу вакантні посади 23.09.2010 року, управління Пенсійного фонду України в м. Самборі Львівської області, не запропонував йому "посаду заступника начальника управління - начальника відділу надходження платежів". Апелянт пояснює це тим, що станом на 23.09.2010 року така посада не була вакантною.

Разом з тим, колегія суддів такі твердження апелянта не бере до уваги, оскільки останньому було достеменно відомо, що у особи яка працювала на вказаній посаді - ОСОБА_2, з 14.09.2010 року закінчується граничний термін перебування на державній службі і такий працівник підлягає звільненню відповідно до п.3 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу". Також в акті від 23.09.2010 року, управління Пенсійного фонду Україниу м. Самборі зазначив, що з 17.09.2010 року повноваження заступника начальника управління - начальника відділу обліку надходження платежів покладено на ОСОБА_3 Тобто УПФ України у м. Самборі не вжило щодо уникнення трудового спору із позивачем.

Судова колегія, враховуючи викладене, вважає неправомірними дії відповідачів щодо неповідомлення про наявність вакантної посади "заступника начальника управління - начальника відділу обліку надходження платежів" позивача, як працівника, чия посада була скорочена і який на неї претендує, а також неправомірними дії щодо призначення на вказану посаду ОСОБА_3 під час проведення скорочення штату працівників.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.02.2011 року у справі №2а-10594/10/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: А. Ліщинський

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 02.02.2012 року