Справа № 814/3391/14
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3391/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жука С.І.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" про визнання електронних документів ,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області укладати договір про визнання електронних документів з товариством з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта", зобов'язання державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області включити платника податків - товариство з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" до системи подання податкових документів в електронному вигляді.

30.01.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" звернулось до суду першої інстанції з заявою про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої просило суд визнати протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" про визнання електронних документів, у зв'язку з тим, що під час розгляду справи відповідачем 22.12.2014 року було прийнято від товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" договір про визнання електронних документів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач безпідставно та протиправно протягом періоду з 09.09.2014 р. по 22.12.2014 р. відмовляв позивачу в укладанні договору про визнання електронних документів з підстав відсутності підприємства за місцезнаходженням, що спричиняє порушення його прав та законних інтересів щодо подання електронної звітності та реєстрації податкових накладних.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін по справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.12.2013 року було укладено договір № про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу, і протягом періоду з 10.01.2014 р. по 20.09.2014 р. ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва приймало податкову звітність позивача, що підтверджують квитанції №2 (а.с. 16,17).

10.09.2014 року позивач при здачі в електронному вигляді звітності з ПДВ отримав від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва квитанцію №2, в якій зазначено про неприйняття документа.

Також, листом від 10.09.2014 року №7658/10/14-02-18-02-215, за підписом начальника ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва О.О. Павельчук, відповідач повідомив суб'єкта господарювання ТОВ "Тех Ойл Нафта" про розірвання договору № від 27.12.2013 р. відповідно до положень ст.ст. 651, 653, 654 ЦК України з підстав порушення платником істотних умов договору, виходячи з того, що за результатами здійснення заходів, щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, місцезнаходження ТОВ "Тех Ойл Нафта" за податковою адресою, не встановлено. Одночасно позивача повідомлено, що податкова звітність, подана засобами телекомунікаційного зв'язку, вважається не прийнятою (а.с. 105).

Проведення податковим органом заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи стало підставою для прийняття останнім рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП від 08.09.2014 р. №2988/9/14-02-18-02-235, від 24.09.2014 р. №3228/9/14-02-18-02-235, від 07.10.2014 р. №3420/9/14-02-18-02-235, від 21.10.2014 р. №3634/9/14-02-18-02-235.

15.09.2014 р. ТОВ "Тех Ойл Нафта" на адресу державного реєстратора була подана картка підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

Після підтвердження відомостей про юридичну особу, позивач 16.09.2014 року направив до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва на підпис в електронному вигляді договір про визнання електронних документів.

Проте, за результатами розгляду зазначеного документа позивачем 25.09.2014 року отримано квитанцію №2, в якій зазначено, що документ не прийнято. Підставою для неприйняття електронного документа слугувала відсутність ТОВ "Тех Ойл Нафта" за місцезнаходження (а.с. 18).

03.10.2014 р. ТОВ "Тех Ойл Нафта" повторно подано на адресу державного реєстратора картка підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

07.10.2014 р. Міндоходів України дзвінком з гарячої лінії повідомило позивача про надходження від державного реєстратора підтвердження відомостей про юридичну особу.

ТОВ "Тех Ойл Нафта" 07.10.2014 р. повторно направило до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в електронному вигляді договір про визнання електронних документів, однак 08.10.2014 р. отримало квитанцію №2 з відмовою у прийнятті (а.с. 20).

20.10.2014 р. ТОВ "Тех Ойл Нафта" подано на адресу державного реєстратора картку підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців форми 6, чим вкотре підтвердило раніше зазначені відомості про підприємство та своє місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47.

Також, 20.10.2014 р. позивачем подано до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва копію реєстраційної картки форми 6 та просив підписати договір про визнання електронних документів.

29.10.2014 р. ТОВ Тех Ойл Нафта" отримано квитанцію №2 про неприйняття документа у зв'язку з відсутністю за місцем реєстрації (а.с. 21).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до прокуратури зі скаргою на дії начальника ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва. Згідно відповіді прокуратури Ленінського району м. Миколаєва при перевірці матеріалів скарги прокуратурою встановлено відсутність у податковому органу документів, що вказують на відсутність ТОВ "Тех Ойл Нафта" за місцем знаходження. Як зазначила прокуратура висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях.

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У той же час, на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису (пп. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України), а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. N 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011 (далі - Інструкція №233).

Пунктом 1 розділу II Інструкції передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором. Примірний договір про визнання електронних документів затверджено вказаною Інструкцією.

Фактично, встановлене законом право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді безпосередньо залежить від дотримання умови укладення відповідного договору, а саме: договору про визнання електронних документів.

Виходячи із норм чинного законодавства, право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді відповідає обов'язок ДПІ укласти вказаний договір на вимогу платника податків.

Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формувань податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймань електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центру сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Зокрема, п. 5 розділу 3 Інструкції передбачено чіткий алгоритм дій платника податків при поданні документів електронної звітності, а саме платник податків:1) отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікат ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичне особи; 2) отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1 до Інструкції), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 3) ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору; 4) надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; 5) після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору.

Натомість, ДПІ, де зареєстрований платник податків, відповідно до п. 6 Інструкції, на його запит: 1) видає два примірники договору; 2) записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 3) приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 4) звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 5) після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Колегія суддів зазначає, що позивачем виконано всі вимоги Інструкції щодо подання електронних документів та, починаючи з вересня 2014 року неодноразово направляло до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва договори про визнання електронних документів для їх підписання, складені та підписані відповідно до вимог чинного законодавства.

Але жодний договір не був підписаний та зареєстрований ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, про що свідчать відповідні квитанції № 2. Підставою для відмови у його реєстрації було вказано "не встановлення місця знаходження" підприємства.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції, що неукладання договору про визнання електронних документів у зв'язку з "не встановленням місця знаходження підприємства" суперечить нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, адже відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичною адресою ТОВ "Тех Ойл Нафта" є: м. Миколаїв вул. Енгельса, 47 (а.с. 8).

Колегія суддів також погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неприйняття посилання представника відповідача на те, що за результатами проведених заходів встановлено, що підприємство ТОВ "Тех Ойл Нафта" відсутнє за зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням, що підтверджується актами про неможливість вручення листів, складеними фахівцями ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, та довідками оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про встановлення місцезнаходження платника податків, а також свідченнями свідків, а саме державних інспекторів податкової служби, які складали вищезазначені документи

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до частин 12, 14 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" у зв'язку з отриманням від державної податкової адміністрації повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, державним реєстратором реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області на адресу позивача було направлено повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної катки про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 15.09.2014р., 03.10.2014 р., 20.10.2014 р. підприємство подавало до державного реєстратора реєстраційні картки форми 6 "Про підтвердження відомостей про юридичну особу", що ТОВ "Тех Ойл Нафта" знаходиться за юридичною адресою: м. Миколаїв вул. Енгельса, 47, запис про відсутність ТОВ "Тех Ойл Нафта" за її місцезнаходженням у Єдиному державному реєстрі відсутній.

Колегія суддів зазначає, що підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції №233 закріплено єдину підставу для повернення договору та електронного носія, які надані платником податків це невідповідності реквізитів, вказаних у договорі реєстровим даним платника податків в органах ДПС.

Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження встановлення податковим органом невідповідності реквізитів, вказаних позивачем у договорі про визнання електронних документів.

Також, позивач зазначив, що протягом періоду з серпня 2014 року по листопад 2014 р. позивач отримує кореспонденцію від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, прокуратури Ленінського району та Миколаївської області за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 47, що свідчить про знаходження підприємства за зареєстрованим місцезнаходження,

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної додаткової постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправною відмову державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, протягом періоду з 09.09.2014 року по 22.12.2014 року укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Тех Ойл Нафта" про визнання електронних документів ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.