Справа № 2а-5698/10/1270
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року справа №2а-5698/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Горбенко К.П., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 18 серпня 2010 року

у справі № 2а-5698/10/1270

за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Комунального підприємства Лисичанськміськсвітло

про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 28202,18 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Лисичанськміськсвітло про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 28202,18 грн.

В апеляційній скарзі Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином.

Скаржник в апеляційній скарзі зауважив про розгляд справи без участі представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до підпункту третього пункту четвертого Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1434 від 26 вересня 2002 року) Фонд соціального захисту інвалідів як урядовий орган державного управління (та його територіальні відділення) відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

За змістом статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-12 (надалі - Закон України № 875), саме Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Стаття 19 зазначеного Закону встановлює для підприємств (обєднань), установ і організацій (далі підприємства) нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 20 Закону України № 875, підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Виходячи з процесуального принципу певності, передбаченого статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені певні докази (вимоги) створення робочого місця інваліда, які визначені зокрема пунктом 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 314 від 3 травня 1995 року, і передбачають атестацію робочого місця спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введенню в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Кількість інвалідів штатних працівників, які мали працювати на робочих місцях відповідача, створених відповідно до вимог чинного законодавства становить 2, протягом 2009 року не працювало жодного інваліда.

Відповідно до пункту 2 Положення про робоче місце та про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 314 від 3 травня 1995 року, робочим місцем інваліда може бути звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням можливостей інваліда воно може бути використано для його працевлаштування, і спеціалізоване робоче місце інваліда, тобто робоче місце, обладнане спеціальними оснащеннями та приладами для праці інваліда в залежності від анатомічних дефектів чи нозологічних форм захворювань і з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії, професійних навичок і знань інваліда.

За приписами статті 5 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні порядок та умови визначення потреб у звязку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності інваліда.

Відповідно до статті 16 Закону України „Про охорону праці від 14 жовтня 1992 року у випадках, передбачених законодавством власник зобовязаний організувати навчання перекваліфікацію і працевлаштування інвалідів відповідно до медичних рекомендацій, встановити неповний робочий день або неповний робочий тиждень і пільгові умови праці на прохання інвалідів. Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобовязані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертизи та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів щодо безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Пунктом 10 Положення про робоче місце інваліда та про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 314 від 3 травня 1995 року, передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється з урахуванням побажань, стану здоровя інвалідів, їх здібностей та професійних навичок відповідно до висновку МСЕК.

Таким чином, чинне законодавство України повязує виконання підприємствами, організаціями зобовязань щодо працевлаштування інвалідів саме з наявністю рекомендацій медико-соціальної експертизи, за відсутністю яких підприємство позбавлено можливості самостійно створити необхідне робоче місце для інваліда, насамперед не усвідомлюючи, який саме інвалід, з якими анатомічними дефектами чи нозологічними формами захворювання може звернутися безпосередньо, чи буде направлений з метою працевлаштування.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що відповідачем вжито усі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення працевлаштування інвалідів, протягом 2009 року відповідач звітував про це Луганському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, що підтверджується звітами форми №10-ПІ за 2009 рік, інформував центр зайнятості про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується звітами форми №3-ПН, а тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення органами соціального захисту населення необхідної кількості інвалідів на підприємство для працевлаштування та відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Крім того, колегія суддів, зазначає, що КП Лисичанськміськсвітло самостійно здійснювало пошук інвалідів з метою їх працевлаштування, що підтверджується зверненнями до директора Лисичанського-виробничого підприємства українського товариства сліпих УТОС та директора громадської організації Лисичанське міське товариство інвалідів Джерело.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надана правильна правова оцінка спірним правовідносинам та постанова прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року у справі № 2а-5698/10/1270 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року у справі № 2а-5698/10/1270 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Лисичанськміськсвітло про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 28202,18 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О.П. Лях

Судді: К.П. Горбенко

ОСОБА_2