Справа № 814/1204/15
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Справа № 814/1204/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Градовського Ю.М.

ОСОБА_1

при секретарі Аврамовій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення від 03.02.15р., картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2015 року №504000003/2015/000003/1, а також визнання не чинною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2015/000010/1 від 03.02.2015 року.

В обґрунтування позову зазначається, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням та карткою відмови, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а дії відповідача по коригуванню митної вартості товару такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС України від 03.02.2015 року №504000003/2015/000003/1. Визнано не чинною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2015/00010 від 03.02.2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" сплачений згідно платіжного доручення №01549 від 06.04.2015 року в сумі 73,08 грн. та згідно платіжного доручення №01833 від 22.04.2015 року в сумі 414,12 грн.

В апеляційній скарзі Миколаївської митниці Державної фіскальної служби ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Миколаївської митниці Державної фіскальної служби, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2013 року між позивачем та ВАТ "Єдіная торговая компанія" РФ було укладено зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/79-13/11-M, в межах якого з урахуванням Додатку №23 (Специфікації №22) від 22.12.2014 р., ВАТ "Єдіная торговая компанія" зобов'язалося здійснити поставку позивачу товару - натр їдкий (гідроксит натрію) в обсязі 7500т. за ціною 270,00 доларів США за тонну на загальну суму 2025000,00 доларів США.

З метою переміщення через митний кордон товару позивачем 03.02.2015 р. було подано митну декларацію МД №504010000/2015/003294 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару гідроксид натрію із заявленою митною вартістю.

Листом від 03.02.2015 р. №14006 митний орган повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, а саме:

1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, банківські документи про здійснення оплати за оцінюваний товар; щодо формування ціни товару з обґрунтуванням зниження ціни товару на 40 доларів США;

2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару;

3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

На вимогу митниці позивачем надано запитувані документи: платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №541 від 02.02.2015р.; біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації №23 від 21.11.2014р., 28.11.2014р., 05.12.2014р., 12.12.2014 р., 19.12.2014р.

Згідно з інформацією біржових котирувань, ціна на товар за Специфікацією №23 склала 270,00 доларів США, розрахована як різниця між середньою котировкою та 40 доларами США.

Поряд з цим, позивач повідомив відповідача, що інших витребуваних документів, зазначених в запиті немає в наявності, зокрема: товар - сода каустична, що є предметом Контракту, не страхувався; інших договорів (угод, контрактів) із третіми особами, повязаних з Контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається - не укладалось, в звязку з чим зазначені документи не можуть бути надані.

Митницею під час митного оформлення було скориговано митну вартість товару, а саме визначено нову митну вартість товару та оформлено рішення від 03.02.2015 р. №504000003/2015/000003/1.

На підставі зазначеного рішення, митницею було оформлено картку відмови прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів чи транспортних засобів через митний кордон України.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.02.2015 р. №504000003/2014/000065/1 відповідачем зазначено, що "Метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у звязку з тим, що подані документи позивачем не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару), декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості. У звязку з відсутністю цінової інформації щодо ідентичних товарів не застосовується".

Суб'єкту господарювання було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації №504010000/2015/00010 від 03.02.2015 року.

У зв'язку із необхідністю використання товару у виробництві, позивач 04.02.2015 року подав до митниці нову митну декларацію №504010000/2015/000302, у якій ціна ввезеного позивачем товару визначена відповідно до прийнятого митницею рішення про визначення митної вартості №504000003/2015/000003/1. Товариством сплачено усі обов'язкові платежі, здійснено митне оформлення товару та товар випущено у вільний обіг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено жодних доказів наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, у зв'язку з чим дії відповідача є неправомірними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Митного Кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст. 53 Митного Кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2).

Згідно з положеннями ст. 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження митної вартості товару позивачем були надані, зокрема, контракт №RF/RD/79-13/11-М від 01.04.2013, Специфікація №23 від 22.12.2014 р., інвойс №V-14 від 24.11.2014 року, накладна СМГС АХ 490306 від 25.01.2015 року, підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю (штампи), сертифікат походження товару RUUA НОМЕР_1 від 26.01.2015 року, паспорта якості.

Окрім цього, на виконання запита про надання додаткових документів та на підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення позивач надав відповідачу додатково платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №541 від 02.02.2015р.; біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту та специфікації №23 від 21.11.2014р., 28.11.2014р., 05.12.2014р., 12.12.2014 р., 19.12.2014р.

Тому, враховуючи, що підприємством було надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за вказаним контрактом, яким зокрема встановлено обов'язки постачальника щодо доставки товару та включення транспортних витрат у ціну товару, колегія суддів приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом (за ціною договору (контракту)) є необґрунтованим та таким, що суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, що передбачено ст. 8 Митного Кодексу України, зокрема, законності та додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Крім того, посилання апелянта на відсутність документів, що підтверджують страхування вантажу, як на обґрунтування своїх рішень та дій, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки п.8 ч.2 ст. 52 Митного Кодексу України визначено, що декларант повинен надати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування лише якщо таке страхування здійснювалося.

Так, як вбачається із матеріалів справи, що позивач звернувся до ВАТ ЄТК з проханням направити страхові документи на відвантажений товар соду каустичну .

ВАТ ЄТК листом №240/5262 від 14.11.2013р. повідомив позивача, що надати страхові документи на відвантажений товар неможливо, оскільки страхування вантажу ним не здійснювалося та не є обов'язковим при здійсненні поставки товару на умовах СРТ (incoterms 2010).

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010р. СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце Призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов'язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснене продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Твердження апелянта, що надання знижки у 40 доларів США не передбачено умовами Контракту і надання такої знижки не притаманно ринку оцінюваних товарів, а крім того, позивач не довів її обґрунтованості, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ґрунтуються на невірного тлумачення умов Контракту. Так, згідно п. 2.3. Контракту, вартість тони товару розраховувалась за формулою: FOB MED Low мінус 40 доларів США, тобто останній показник - 40 доларів США є складовою частиною формули розрахунку вартості, а тому її неможливо розглядати в якості знижки. Крім того, така формула з показником мінус 40 доларів США прямо передбачена вищенаведеним пунктом Контракту і є результатом вільного волевиявлення сторін, а тому позивач і не повинен доводити обґрунтованість такої ціни.

Ненадання позивачем договору з третіми особами, пов'язаного з Контрактом про поставку товару, відсутність яких пояснюється тим, що продавець товару відмовив в їх наданні, не може свідчити про недостовірність відомостей, що викладені в інших документах, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

При цьому, договір з третіми особами не є технічним, товаросупровідним документом або документом, що засвідчує ціну товару. Чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - продавця товару вказаної документації.

Відповідно до ч.3 ст. 57 Митного Кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості відповідач виходив з того, що подані позивачем документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Частиною 1 ст. 58 Митного Кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Отже, враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що наявність підстав, які унеможливлюють застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідачем не наведено, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" про визнання протиправним та скасування рішення від 03.02.15р., картки відмови в прийнятті митної декларації є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко