Справа № 2а-2304/12/1370
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 876/5961/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Шиби А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Самбірському районі Львівської області ДПС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самбірбудсервіс" до Державної податкової інспекції у Самбірському районі Львівської області ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Самбірбудсервіс" 16.03.2012 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Самбірському районі Львівської області ДПС, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2012 року за № , яким зменшено розмір від'ємного значення сум ПДВ в розмірі 3610,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Самбірському районі Львівської області ДПС від 16 лютого 2012 року за №.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДПІ у Самбірському районі Львівської області ДПС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що до ДПІ у Самбірському районі 08.12.2011 року (вх.. №1025/7) від ДПІ у Пустомитівському районі надійшли матеріали перевірки ТзОВ "Металбуд Центр (код 33457571), а саме: акт перевірки від 10.11.2011 року № 1112/232/33457571.

В ході проведення перевірки матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів встановлено, що за юридичною адресою ТзОВ "Металбуд Центр" (81162, Львівська обл. Пустомитівський р-н, с. Семенівка) не знаходиться, відсутні первинні та бухгалтерські документи: договори, накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, банківські виписки та будь-які інші первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності.

Зазначає, що оскільки на ТзОВ "Металбуд Центр" відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16.01.2012 року по 20.01.2012 року відповідачем проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з питань взаємовідносин із ТзОВ "Металбуд Центр" за період з 01.07.2011 року по 30.07.2011 року.

За результатами позапланової невиїзної перевірки складено акт від 27.01.2012 року № 51/23-0/32390153. На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 лютого 2012 року за № , відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення сум ПДВ в розмірі 3610,00 грн., так як згідно акту перевірки від 10.11.2011р. № 1112/232/33457571 ТзОВ "Металбуд Центр", останній за юридичною адресою не знаходиться, у нього відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності і, на погляд податкового органу, господарські операції останнього не мають реального товарного характеру.

За результатами перевірки позивача встановлено, що суми ПДВ згідно податкових накладних отриманих від ТзОВ "Металбуд Центр", включено до податкового кредиту у липні 2011 року, вписано в реєстр отриманих податкових накладних та відображено в податковому кредиті Декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року в сумі - 3610,18 грн.

За результатами опрацювання додатку 5 до Декларації з ПДВ та проведеного аналізу розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, та згідно результатами автоматизованого співставлених даних податкової звітності податку на додану вартість на рівні ДПА України встановлено розбіжності в частині формування ТЗОВ "Самбрібудсервіс" податкового кредиту та податкового зобов'язання в ТзОВ "Металбуд Центр", яка виникла після «обнулювання» даних ТзОВ "Металбуд Центр" , вчинених ДПІ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що твердження органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому, у суду відсутні правові підстави вважати правомірними оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з п. п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійсненні операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї з подій, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України.

З матеріалів справи видно, що при проведенні перевірки, позивач мав належним чином, відповідно до вимог податкового законодавства, оформлені податкові накладні, отримані від ТзОВ "Металбуд Центр". Матеріалами справи підтверджено реальність господарських операцій та їх пов'язаність з господарською діяльністю позивача.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи ( на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити, як: назва підприємства, установи, від імені яких складено документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

З матеріалів справи видно, що 01 липня 2011 року між ТзОВ "Металбуд Центр" та ТОВ "Самбірбудсервіс" укладено договір № 110701-3, за яким ТзОВ "Металбуд Центр", як продавець, зобов'язувалось поставити продукцію будівельного призначення. На виконання умов договору оформлено видаткову накладну № РН7-0100006 від 01.07.2011 року на суму 6852,00 грн. в т.ч. ПДВ 1142,00 грн., видаткову накладну № РН7-0100005 від 01.07.2011 року на суму 9275,87 грн. в т.ч. ПДВ 1545,98 грн., видаткову накладну № РН7-0100004 від 01.07.2011 р. на суму 5533,20 грн. в т.ч. ПДВ 922,20 грн.

Крім цього, позивач підтверджує факт отримання послуг іншими необхідними бухгалтерськими документами, зокрема, ТзОВ "Металбуд Центр" оформило та видало позивачу податкові накладні від 01.07.2011 року за № 3, № 4, № 5. Позивач розрахувався із контрагентом шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТзОВ "Металбуд Центр" про що свідчить платіжне доручення від 08.08.2011р. № 1648 на суму 21661,07 грн.

Позивачем вірно оформлені бухгалтерські документи щодо взаємовідносин з ТзОВ "Металбуд Центр", що підтверджує також Оборотно-сальдова відомість по рахунку : 631 -контрагент ТзОВ "Металбуд Центр", за 01.07.11.-31.08.11. на суму 21661,07 грн.

Підставним суд вважає посилання позивача на те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином,з врахуванням невеликої кількості та обсягу поставлених матеріалів ,товар міг бути доставлений позивачу ,і відсутність товарно-транспортних накладних за наявності вищенаведених доказів,не є підставою для визнання господарської операції нереальною.

Наявні матеріали справи в своїй сукупності підтверджують факт господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Металбуд Центр", а також їх фактичне використання у господарській діяльності позивача.

Отже, позивач правомірно задекларував податковий кредит з ПДВ по операціях з ТзОВ "Металбуд Центр".

Судом також оглянуто справу № 2а-13818/11/1370 за позовом ТзОВ "Металбудцентр" до ДПІ у Пустомитівському районі про визнання протиправними дій , розглянуту Львівським окружним адміністративним судом.

З Акту ДПІ у Пустомитівському районі від 10.11.2011 року № 1112/232/33457571 "Про результати позапланової документальної невиїздної перевірки ТзОВ ""Металбуд Центр" з питань правомірності формування податкових зобов"язань та податкового кредиту по деклараціях за період з 01.07.2010 року по 30.09.2011 року видно ,що ТзОВ ""Металбуд Центр" в липні 2011 року прийняло на себе податкове зобов»язання по взаємовідносинах з позивачем у сумі 3610,18 грн.,тобто суму ,яку позивач визначив ,як податковий кредит.

Щодо покликань апелянта на відсутність ТзОВ ""Металбуд Центр" за юридичною адресою , то взаємовідносини позивача з ТзОВ "Металбуд Центр" мали місце в липні 2011 року, в той час, як апелянт посилається та описує події з вересня 2011 року.

З огляду на це, суд погоджується з твердженням позивача, що посилання відповідача на вищезгаданий акт ДПІ у Пустомитівському районі Львівської від 10.11.2011 року 1112/232/33457571 не мають доказового значення та доказової сили.

Як свідчать матеріали справи, згідно з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2012 року по справі № 2а-13818/11/1370, законність та обґрунтованість якої встановлена ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2012 року, визнано протиправними дії ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області по проведенню позапланової документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Металбуд Центр" з питань правомірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту по деклараціях за період з 01.07.2010 року по 30.09.2011 року, за результатами якої складено акт № 1112/232/33457571 від 10.11.2011 року.

Разом з цим ,в процесі судового розгляду встановлено, що ТзОВ "Металбуд Центр " ,як юридична особа припинена, у зв»язку з визнанням його банкрутом і тому провадження у справі закрито згідно ст. 157 КАС України..

Щодо висновків податкового органу про нікчемність правочину, укладеного позивачем з ТзОВ "Металбуд Центр", які ґрунтуються на тому, що під час їх вчинення не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, тобто такі господарські операції суперечать актам цивільного законодавства та не мали реального настання правових наслідків, що обумовлені ним, то такі є помилковими, оскільки матеріали справи в своїй сукупності вказують на реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Металбуд Центр". Також відповідачем не надано доказів та не доведено відсутність волевиявлення учасників правочину, відсутності повноважень у посадових осіб позивача та його контрагента на здійснення господарських операцій, притягнення їх до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків та зборів тощо.

Крім цього, стаття 228 ЦК України не містить такої підстави для визнання правочинів нікчемними, як відсутність у сторони договору необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, виробничих активів, недостатність технічного персоналу, як про це зазначає відповідач. Відсутність в суб'єкта господарювання відповідних ресурсів для здійснення операцій не може бути достатнім підтвердженням неможливості ведення підприємницької діяльності таким суб'єктом, так як законодавство не встановлює обмеження щодо використання суб'єктом господарювання у своїх діяльності лише власних основних засобів.

Також відсутність контрагента позивача за юридичною адресою не є самостійною правовою підставою для визнання правочину нікчемним.

В контексті наведеного слід зазначити, що висновок податкового органу про нікчемність правочину є необґрунтованим.

Крім того, на момент укладення угод та їх виконання, позивач та його контрагенти були наділені належною господарською компетенцією, знаходилися в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Доказів, які б свідчили про відсутність у них відповідної правоздатності відповідачем не надано.

Позивач надав належні та допустимі суду докази на підтвердження того, що господарські операції носили реальний характер, послуги були виконані належним чином, які в свою чергу оплачені.

Вищевказані докази реальності господарської операції не спростовано податковим органом, як і не представлено вироку чи іншого судового рішення про недійсність вказаного вище договору.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи ні відповідачем, ні його представником в судовому засіданні, не спростовано достовірність відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за договором поставки та не доведений факт порушення позивачем п. 1, п. 2. ст. 215, ст. 203, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про необґрунтованість висновків ДПІ у Самбірському районі Львівської області, викладених в акті перевірки №51/23-0/32390153 від 27.01.2012 року, а порушення позивачем п. 1, п. 2. ст. 215, ст. 203, ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження органу державної податкової служби, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому, у суду відсутні правові підстави вважати правомірними оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Самбірському районі Львівської області ДПС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року у справі №2а-2304/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 15.09.2015 року.