Справа № 823/2886/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року справа № 823/2886/15

м. Черкаси

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

при секретарі Попельнусі Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Черкаському районі ГУ ДФС у Черкаській області звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податкового боргу на загальну суму 1 007,19грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідач, як фізична особа-підприємець, відповідно до норм Податкового кодексу України зобов'язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати податки та збори, зокрема, єдиний податок, платником якого він є. Відповідач свій обов'язок не виконує належним чином, внаслідок чого за ним на час звернення з позовом до суду рахується заборгованість зі сплати єдиного податку в розмірі 1 007,19, який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Позивач в судове засідання представника свого не направив, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без участі представника інспекції.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив, заперечення на позов не надав, представника не направив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Частиною 1 статті 41 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.12.2008 за ідентифікаційним номером НОМЕР_1.

Матеріалами справи встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин (жовтень-грудень 2013 та січень-травень 2014) відповідач був платником єдиного податку І групи (ставка відповідно до виду економічної діяльності становила 10% розміру мінімальної заробітної плати у 2013 та 2014 роках).

ФОП ОСОБА_1 невчасно сплачував чергові платежі по єдиному податку внаслідок чого утворилась заборгованість за жовтень-грудень 2013 в розмірі 334,10грн. та за січень-травень 2014 в розмірі 609,40грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податку, яка міститься в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що 12.03.2014 посадовими особами ДПІ у Черкаському районі була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного податку за період з 30.05.2013 по 12.03.2014, про що складено акт 702/23-2517-008. Висновками акту перевірки встановлено порушення відповідачем терміну сплати суми єдиного податку від здійснення підприємницької діяльності за вищевказаний період. На підставі встановлено порушення прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.03.2014, яким платнику податку збільшено суму грошового зобовязання по єдиному податку на загальну суму 634,40грн. (отримане особисто відповідачем).

Загальна сума заборгованості відповідача станом на час розгляду справи становить 1 007,19грн. (344,10грн + 609,40грн. - 500.00грн. (сплата) - 104,80грн. (переплата) + 24,09грн. (пеня).

ДПІ у Черкаському районі на адресу відповідача була направлена податкова вимога форми «Ф» від 10.03.2015 № 191-25 на суму 1 236,23грн, яка отримана ОСОБА_1 21.03.2015, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки, у визначені законом терміни сума податкового боргу по єдиному податку в розмірі 1 007,19грн. відповідачем добровільно сплачена не була (вищевказані заходи контролюючого органу не призвели до позитивного результату) це спонукало податковий орган звернутися до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Суд зазначає, що норми ПК України вживаються в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.4 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 10.1.2 п.10.1 ст. 10 ПК України передбачено, що до місцевих податків належить єдиний податок.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування видається свідоцтво платника єдиного податку.

Пунктом 291.4. ст. 291 ПК України зазначено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на шість груп платників єдиного податку, зокрема, до першої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень.

Пунктом 293.1 ст. 293 ПК України визначено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що передбачено п. 293.2 зазначеної статті.

У відповідності до п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року (п.295.1 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 ст. 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що відповідач у встановлені законом строки узгоджену суму податкового боргу по єдиному податку в розмірі 1 007,19грн. добровільно не сплатив, а податкову вимогу не оскаржив (в матеріалах справи відсутня відповідні докази), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь бюджету через державну податкову інспекцію у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області податковий борг по єдиному податку в сумі 1 007 (одна тисяча сім) грн. 19 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 18.09.2015 року.