Справа № 2а-4459/09/2370
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4459/09/2370 Головуючий у 1-й інстанції: Смілянець Е.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"09" грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2009 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державні інспектори територіального управління Головавтотрансінспекції в м. Києві ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, провідні спеціалісти відділу державного контролю територіального управління Головавтотрансінспекції в Київській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, державні інспектори територіального управління Головавтотрансінспекції у Черкаській області ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, старший державний інспектор територіального управління Головавтотрансінспекції у Черкаській області ОСОБА_11 про оскарження дій та скасування постанов про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

До суду з позовною заявою звернувся субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в якій просив скасувати постанови начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Черкаській області від 27.04.2009 № 057999, від 27.04.2009 № 057998, від 057972, від 25.05.2009 № 084315, від 20.07.2009 № 084449, від 30.03.2009 № 057947, від 13.04.2009 № 057973, від 13.04.2009 № 057976, від 13.04.2009 № 057975, від 13.04.2009 № 057974 та визнати дії посадових осіб Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України в частині проведення рейдових перевірок такими, що суперечать Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2009 року позов задоволено частково: скасовано оскаржувані постанови відповідача, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок проведення ряду рейдових перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2П, інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві було складено акти, в яких зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надавав послуги з регулярних спеціальних перевезень за маршрутом Київ-Черкаси, не видав кожному застрахованому пасажиру страховий поліс, що є порушенням п. 3 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 14.08.1996 року № 959 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі актів перевірки начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Черкаській області винесено постанови від 27.04.2009 р. № 057999, від 20.07.2009 р. № 084449, від 25.09.2009 р. № 0843315, від 27.04.2009 р. № 057999, від 13.04.09 р. № 057972 про застосування фінансових санкцій.

Крім цього, за результатами рейдових перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2П, інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві було складено акти, в яких зазначено, що позивач надавав послуги з регулярних спеціальних перевезень без оформлення встановлених Законом документів, а саме: при перевірці був відсутній оригінал паспорту маршруту, чим, на думку відповідача, порушено вимоги п. 50 постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 року № 1184.

На підставі зазначених актів перевірки начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Черкаській області винесено постанови про застосування до позивача фінансових санкцій від 30.04.2009 року № 057947, від 13.04.2009 р. № 057974, від 13.04.2009 року № 57973, від 13.04.2009 р. № 057 975, від 13.04.2009 р. № 057976.

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування оскаржуваних постанов відповідача, винесених на підставі порушення п. 3 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 14.08.1996 року № 959 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд першої інстанції зазначив, що позивач виконав покладені на нього законом обовязки, забезпечив належне страхування пасажирів від нещасного випадку.

Стосовно другої групи оскаржуваних постанов, винесених на підставі порушення вимог, встановлених п. 50 постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 року № 1184 щодо відсутності оригіналу паспорту маршруту, то, скасовуючи такі постанови відповідача суд зазначив, що позивач на маршруті «Черкаси-Київ»здійснює перевезення пасажирів декількома автобусами, тому на думку суду у кожного водія автобуса не може бути оригіналу паспорта маршруту, оскільки паспорт маршруту складається один на відповідний маршрут. Таким чином, суд вважає, що не є порушенням ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 50 постанови КМУ № 176 (в редакції № 1184) наявності у водія автобуса копії паспорта маршруту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надає послуги з регулярних спеціальних пасажирських перевезень на підставі ліцензії серії AB № 339758.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних спеціальних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 39 вказаного Закону водій автобуса повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Пунктом 48 Постанови КМ України від 18.02.1997 року №176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту»(в редакції на час спірних правовідносин) закріплено, що під час здійснення регулярних спеціальних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Пункт 6 статті 7 Закону України «Про страхування»від 07.03.1996 року визначає такий вид обовязкового страхування, як особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.

Факт порушення позивачем наведених вище вимог, а саме відсутність доказів страхування пасажирів від нещасного випадку на транспорті, за наслідками чого було прийнято постанови від 27.04.2009 р. № 057999, від 20.07.2009 р. № 084449, від 25.09.2009 р. № 0843315, від 27.04.2009 р. № 057999, від 13.04.09 р. № 057972, спростовується поясненнями водіїв позивача, що керували транспортними засобами позивача, наведеними в актах (а.с. 70-79) та матеріалами справи. З актів вбачається, що на підтвердження виконання вимог Закону про обовязкове страхування пасажирів, водії посилалися на договори добровільного страхування. Зазначені договори добровільного страхування № 1226 від 17.03.2009 року, № 1228 від 17.03.2009 року та № 1189 від 17.03.2009 року містяться в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні.

Посилаючись на зазначені договори, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач забезпечив страхування пасажирів від нещасного випадку в порядку передбаченому ст. 6 Закону України «Про страхування», а тому підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у відповідача відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача про те, що він виконав покладені на нього законом обовязки, забезпечив належне страхування пасажирів від нещасного випадку, в разі настання якого пасажири отримають матеріальне відшкодування завданої шкоди, не спростовується доводами відповідача. З цього вбачається, що останнім не доведено правомірність оскаржуваних рішень.

Що стосується порушення, встановленого інспекторами територіальних управлінь Головавтотрансінспекцій в актах перевірок щодо відсутності в автобусах перевізника оригіналу паспорту маршруту, на підставі чого посадовими особами відповідача було винесено постанови про застосування фінансових санкцій від 30.04.2009 року № 057947, від 13.04.2009 р. № 057974, від 13.04.2009 року № 57973, від 13.04.2009 р. № 057 975, від 13.04.2009 р. № 057976, то судом встановлено, що не можуть бути застосовані до перевізника адміністративно-господарські санкції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 50 постанови КМУ № 176 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на автомобільного перевізника, який здійснює регулярні спеціальні пасажирські перевезення, покладений обовязок мати паспорт маршруту.

Ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»визначено, що паспорт маршруту це документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на маршруті «Черкаси-Київ»здійснює перевезення пасажирів декількома автобусами, тому у кожного водія автобуса не може бути оригіналу паспорта маршруту, оскільки паспорт маршруту складається один на відповідний маршрут. При перевірці інспекторам територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті водіями позивача були надані копії паспорта маршруту, що підтверджується актами (а.с. 72, 76, 77).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що не є порушенням ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»та п. 50 постанови КМУ № 176 (в редакції на час спірних правовідносин) відсутність у водія автобуса оригіналу паспорта маршруту при наявності його копії.

Ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»від 05.04.2001 року за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вище вбачається, що судом першої інстанції було спростовано висновки відповідача щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права при повному зясуванні обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, розглядаючи справи щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії посадових осіб відповідача щодо проведення перевірок у ПП ОСОБА_2 є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Проте оскаржувані постанови відповідача прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2009 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий суддя

Судді