Справа № 22а-479
Суддя: Власенко О. В.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів : Власенка О.В., Юзюка О.М.,

діючи відповідно до Закону України "Про внесення змін до розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами", розглянула в порядку письмового провадження справу № 22а-479 за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради на рішення Нетішинського міського суду від 2 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись в суд з даним позовом вказувала, що є постраждалою від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до абзацу 3 частини 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Однак, в 2005 році вона отримала лише 21 грн. 50 коп. такої допомоги, а в 2006, 2007, 2008, 2009 роках по 90 грн. Просила поновити термін звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати здійснити перерахунок та виплатити недоотриману суму одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Нетішинського міського суду від 2 вересня 2010 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 термін звернення до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення.

Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії (інваліду ІІІ гр., евакуйованій у 1986 році із зони відчуження) щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007, 2008 та 2009 роки та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у 2005, 2007, 2008 та 2009 роках грошової допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням положень абз.3 ч.4 ст. 48

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Справа № 22а-479

Доповідач Власенко О. В. Категорія № 10.3.2

Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме, що її розмір становить чотири мінімальних заробітних плати на момент виплати, та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради в доход держави 45 грн. 50 коп. судових витрат по справі, а саме державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради вважає вказану постанову суду незаконною, просить її скасувати, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Вказує, що управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради не наділене повноваженнями щодо перерахунку зазначеної допомоги та її виплати поза межами відповідного бюджетного року, воно не може змінити видатки, які визначені чинним законодавством. Крім цього, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради вказало, що ОСОБА_1 пропустила річний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів і це є підставою для відмови в позові.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку якого розглянуто справу, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 202 КАС України визначено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІІ групи, І категорії.

У 2005-2009 роках її виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення: в травні 2005 року 21 грн. 50 коп., в березні 2006 року 90 грн., в лютому 2007 року 90 грн., в лютому 2008 року 90 грн., в січні 2009 року 90 грн.

Дані обставини підтверджуються посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на імя позивачки серії А № 123246, довідкою МСЕК № 283013 від 25.11.1998 року і довідкою щодо виплати її соціальної допомоги.

Частиною 2 статті 8 і частиною 3 статті 22 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції на 12 січня 2005 року) щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею 83 Закону України Про Державний бюджет України на 2005 рік установлено з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року 332 гривні.

Підпунктом «є» пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 836) було визначено розмір щорічної допомоги на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, в сумі 1570 тис. карбованців.

Цей підпункт втратив чинність у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562), якою встановлено розмір даної компенсації в сумі 75 грн.

Пунктом 37 статті 77 Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік і пунктом 30 статті 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цими Законами було зупинено відповідно на 2006 і 2007 роки дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 30 ст. 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані такими, що не відповідають Конституції України. Ці норми діяли з 1 січня 2007 року до 9 липня 2007 року і у відповідності до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Після цього відновили дію положення статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону № 796-ХІІ і статтю 48 викладено у такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними і положення пункту 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які діяли з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року, втратили чинність.

З того часу відновили дію положення статті 48 Закону № 796-ХІІ у попередній редакції.

Статтею 59 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України установлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року 545 гривень та з 1 грудня 2008 року 605 гривень.

Отже, у 2005 році, з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року інвалідам ІІІ групи, щорічна допомога на оздоровлення мала виплачуватись в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про невиплату позивачу у 2005 і 2009 роках вказаної допомоги у належних розмірах.

При цьому суд вірно виходив з того, що встановлені Постановою № 836 і Постановою № 562 розміри допомоги на оздоровлення не відповідали розміру, визначеному ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а, виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме цей Закон.

Встановлені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з вимогами щодо неналежної виплати допомоги на оздоровлення у 2005 році з поважних причин, а тому суд обґрунтовано поновив цей строк.

Доводи управління щодо правомірності своїх дій при нарахуванні та виплаті вказаних компенсацій в межах бюджетних асигнувань є безпідставними.

Відсутність бюджетного фінансування компенсаційних виплат, передбачених ст. 48 Закону № 796-ХІІ, не може бути причиною невиконання покладених на управління зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

В цій частині постанова суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про задоволення вимог позивача щодо дій управління при здійсненні компенсаційних виплат у 2006, 2007 і 2008 роках.

У 2006 році і на час виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у 2007 році (березень 2007 року) дія абзацу 7 частини 4 та частини 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ була зупинена. На той час єдиним нормативним актом, який визначав розмір цієї допомоги (90 грн.), була Постанова № 562. Управління виплатило позивачу допомогу саме у такому розмірі. В 2008 році ОСОБА_1 допомога була виплачена до 22.05.2008 року в лютому 2008 року, тобто до винесення рішення Конституційним судом України.

В даному випадку управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду від 2 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 кошти на оздоровлення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2009 рік у відповідності із ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.В.Власенко