Справа № 826/9866/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2015 року 12:36 № 826/9866/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення № 26/26-50-17-05-36/244105300.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/91998669/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2015р. адміністративну справу передано на розгляд судді Гарнику К.Ю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2015р. адміністративну справу № 826/9866/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.09.2015р. представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши адміністративний позову та додані до нього матеріали, всебічного і повно встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві. 15.05.2012р. позивачу видано свідоцтво платника єдиного податку серії А №313378, згідно якого з 01.01.2012р. позивач переведений на спрощену систему оподаткування зі ставкою єдиного податку 5%.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2015р. посадовою особою відповідача на підставі п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України проведено перевірку позивача щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування позивача, результати якої оформлені актом про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 20.03.2015р. № 271/26-50-17-04-30. При проведенні перевірки використовувались заява від 18.01.2012р. №6264, ІС «Податковий блок», картка особового рахунку позивача.

Перевіркою встановлено порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в порушення вимог абз.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298, абз.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України (станом на 01.10.2014р. - сума боргу складала 95799,95грн.; станом на 01.11.2014р. - сума боргу складала 95799,95грн.; станом на 01.12.2014р. - сума боргу складала 95799,95грн. станом на 01.01.2015р. - сума боргу складала 95799,95грн. станом на 01.02.2015р. - сума боргу складала 95799,95грн. станом на 01.03.2015р. - сума боргу складала 95799,95грн.).

Вказаний акт направлено на адресу позивача 27.03.2015р. та отримано ним 22.04.2015р., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено рішення №26/26-50-17-05-36/244105300 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, направлене на адресу позивача 28.04.2015р. та отримано ним 13.05.2015р., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений ст. 76 Податкового кодексу України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Пунктом 86.2. статті 86 Податкового кодексу України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Статтею 298 Податкового кодексу України визначено порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування.

Відповідно до абз.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу (абз.3 п.299.10 ст.299 ПК України).

Податковим боргом згідно положень пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Так, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015р. встановлено наступні обставини.

« 19 травня 2014 року позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію про майновий стан і доходів №, в якій зазначила суму податку, яка підлягає сплаті платником податку самостійно у розмірі 95799,95 грн.

Проте, у визначені Податковим кодексом України строки відповідна сума ОСОБА_1 сплачена не була, що і стало підставою для направлення їй податкової вимоги від 21 серпня 2014 року №7069-25…

Вважаючи податкову вимогу незаконною, а рішення про результати розгляду скарг - протиправними, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду, в якому просить їх скасувати…

З огляду на викладене, грошове зобов'язання, визначене у податковій декларації про майновий стан і доходів грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 95799,95 грн. є узгодженим та з 01 серпня 2014 року у зв'язку з не проведенням сплати набула статусу податкового боргу.

Враховуючи наведе вище, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо формування та направлення позивачу податкової вимоги від 21 серпня 2014 року №7065-25 на суму грошового зобов'язання, визначену позивачем самостійно у податковій декларації про майновий стан і доходи.»

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що перевірка проведена відповідачем з дотриманням вимог Податкового кодексу України, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, прийняте відповідачем у зв'язку з порушенням позивачем вимог абз.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298, абз.3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України, прийняте у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу.

В свою чергу, позивачем не спростовано факт наявності у нього податкового боргу та не надано жодних доказів на підтвердження його погашення чи вчасної сплати податкових зобов'язань, що стали підставою для виникнення боргу.

Таким чином, висновки акта перевірки є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи, а прийняте на його підставі спірне рішення винесене правомірно та не підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач суду не надав, як і доказів сплати наявного на момент винесення спірного рішення суми податкового боргу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.Ю. Гарник