Справа № 2-а-362-10
Суддя: Гаврищук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Нетішинський міський суд Хмельницької області
Справа№ 2-а-362-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що має статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії, евакуйований із зони відчуження в 1986 році. Статтею 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році ІІ категорії виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат, однак відповідач проводив вказані виплати в меншому розмірі на підставі постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 р. та № 562 від 12.07.2005 р.. На його вимогу здійснити перерахунок, відповідач відмовився це зробити з посиланням на те, що виплата здійснена вірно, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі урядових постанов. Вважає таку відмову неправомірною, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, аніж урядові документи. Недовиплачена сума за період з 2008по 2009 р.р., згідно розрахунку, становить 3240 гривень, яку просить стягнути в судовому порядку, поновивши строк звернення до суду.

Про дату та час слухання справи сторони повідомлені завчасно.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заперечення просить суд слухання справи провести у його відсутність.

Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та позивача на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення.

У письмовому запереченні відповідача на звернення позивача зазначається, що статтею 7 Бюджетного кодексу України основним принципом бюджетної системи визначено збалансованість. Виходячи з цього принципу, всі витрати бюджету на відповідний рік затверджуються із можливостей його доходної частини. Тому Кабінетом Міністрів України, виходячи з реальних можливостей державного бюджету, були прийняті постанови від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких управління і здійснювало виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

В письмовому запереченні на позов відповідачем визнається статус позивача як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії, евакуйованого із зони відчуження у 1986 році, факт виплати йому за 2008-2009 роки щорічної допомоги на оздоровлення по 75,00 гривень що підтверджено довідкою.

Крім того, в запереченні звертається увага суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду, в звязку з чим просить відмовити в позові з означених підстав.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році ІІ категорії виплачується в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. До того ж розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. (ч.7 ст. 48 Закону)

Суд вважає, що оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, то відповідачу слід було керуватись нормами Закону.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2008 - 2009 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Нетішинської міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2009 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради вказаних виплат у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача.

Вимога відповідача про застосування до цього адміністративного позову строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку державні органи виплачували йому в порушення вимог Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив.

Крім того, до п. 3 статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати матеріальні втрати, що зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ч.4 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як евакуйованому із зони відчуження у 1986 році ІІ категорії , щорічної допомоги на оздоровлення за період 2008-2009 роки.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради провести донарахування та виплату ОСОБА_1, недоотриманих сум на оздоровлення за період з 2008- 2009 роки відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з трьох мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства в апеляційний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її проголошення через Нетішинський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та поданням апеляції протягом 20 днів з дня подачі такої заяви.

Суддя Гаврищук Л.П