Справа № 161/20721/14а,2а/161/34/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року Справа № 876/3312/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку, в якому просила визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку провести перерахунок та виплату пенсії позивачці як державному службовцю з врахуванням всіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової виплати згідно Постанови КМУ №212, компенсації за невикористану відпустку в розмірі 85%, починаючи з 20.10.2010 року та виплатити недоотримані кошти у зв'язку з проведеним перерахунком.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 05 лютого 2015 року позов задовольнив частково.

Визнав дії управління пенсійного фонду України у м. Луцьку щодо не включення до складових заробітної плати для призначення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової виплати згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 212, компенсації за невикористану відпустку неправомірними.

Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової виплати, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 212, компенсації за невикористану відпустку, визначених у довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України ,,Про державну службу" в розмірі 85%, з урахуванням виплачених сум з 01 грудня 2014 року. В решті позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФ України в м. Луцьку подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що структура заробітної плати державного службовця передбачена ст. 33 даного Закону, яка включає такі складові: посадові оклади, премії, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки.

При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова виплата згідно Постанови КМУ №212, компенсація за невикористану відпустку не включається у структуру заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії державного службовця.

Крім того, вказує, що при призначенні пенсії позивачки її розмір обчислено згідно довідки про складові заробітної плати №06-02-14/3023 від 20.10.2010 року та довідки №06-02-14/3024 від 20.10.2010 року. В зазначених довідках відсутня графа «Інші виплати» та інформації про матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, грошову виплату згідно Постанови КМУ №212, компенсацію за невикористану відпустку та індексацію заробітної плати. Вказані суми містяться лише в довідці від 14.11.2014 року № 3-0,9-4913/2-14, поданій позивачкою до УПФУ в грудні 2014 року.

За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 20.10.2010 року призначена пенсія відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

В грудні 2014 року позивач звернулася із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", із врахуванням складових заробітної плати згідно поданої довідки про заробітну плату.

Листом УПФ України в м. Луцьку від 04.12.2014 року №536/Г-01 позивачу відмовлено в проведенні такого перерахунку та повідомлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка їй призначена відповідно до ст.37 «Про державну службу». Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу», такі види виплат як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова виплата згідно Постанови КМУ №212, компенсація за невикористану відпустку не передбачена цим законом як складові заробітної плати державного службовця, а тому зазначені виплати не враховуються при обчисленні пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова виплата згідно Постанови КМУ №212, компенсація за невикористану відпустку входить до системи оплати праці державного службовця.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів населення входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Для вирішення спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, стаття 41 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», норми яких є загальними.

Наведене відповідає рішенню Верховного Суду України прийнятому у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Луцьку при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 безпідставно не було враховано всі види оплати праці, на які утримано страхові внески на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскарженого рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2015 року у справі № 161/20721/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 14 вересня 2015 року.