Справа № 2а-1870/1397/12
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2012 р. Справа № 2a-1870/1397/12

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соколов В.М., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі (далі по тексту - позивач, УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1В.) заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообоа'язкове державне пенсійне страхування за період з жовтня по грудень 2010 року в сумі 692,34 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, який згідно ст. 14 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) був страхувальником і зареєстрований як платник страхових внесків в УПФУ в м. Конотоп (правонаступником якого є позивач), всупереч вимог Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не сплатив у передбачений законом строк та належному розмірі страхові внески за 2010 рік, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 692грн. 34коп.

Відовідач - ОСОБА_1, заперечуючи проти позову зазначив, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, крім того норми статей, на які посилався позивач у позовній заяві втратили чинність з прийняттям Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", а також позивачем було заявлено вимогу до державної виконавчої служби на вказану суму заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати в його відсутності (а.с.33).

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи (а.с.40), про причини неявки, всупереч вимог ч.2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (а.с.12), відповідно до п.3 ст.11, ч.5 ст.14, ч. 4 ст.15 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування був страхувальником та зареєстрований як платник страхових внесків (перебуваючого на єдиному податку) в УПФУ в м. Конотоп (правонаступником якого є позивач), що вбачається із змісту позову та підтверджується копією заяви про реєстрацію в органах Пенсійного фонду (а.с.13), копією звіту (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступних підстав.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальник, яким в даному випадку виступає відповідач, зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно п.п. 3, 4 статті 18 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно зі статтею 5 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до пп. 4 п. 8 розділу XV Прикінцевих положеньЗакону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України Про внесення змін до законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 08.07.2010 за №2461-VI) фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) зобовязані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно, при цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010, № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464-VI).

Відповідно до підпунктів е, й пункту 12 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI статті 17, 18, 19, частини 1-9 ст. 106 виключено із Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Але, разом з тим, абз. 4 п. 7 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI встановлено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Відповідно до абз. 5 п. 7 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Відповідно до абз. 6 п. 7 розділу VIІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вищезазначених вимог Закону № 2464-VI та пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 за № 1261, Правлінням Пенсійного фонду України постановою від 22.10.2010 за №25-1 було затверджено Зміни до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 за № 21-1, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (із змінами)(далі по тексту Інструкція).

Постанова Правління Пенсійного фонду України від 22.10.2010 за № 25-1 "Про затвердження Змін до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" (далі по тексту постанова №25-1) набрала чинності з 1 січня 2011 року.

Пункт 1.2 Інструкції було викладено в такій редакції: "1.2. Ця Інструкція визначає процедуру добровільної участі осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах".

Відповідно до п. 5.1. постанови № 25-1 пункт 8.1 Інструкції викладено в такій редакції: 8.1. Стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до абз. 2 п. 5.3.2 Інструкції суми страхових внесків, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним до 1 квітня року, наступного за звітним роком, на підставі даних річної податкової декларації. Розмір місячного страхового внеску повинен бути не менше мінімального розміру страхового внеску за кожний місяць, розрахованого шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати за відповідний місяць, у якому платник мав чистий дохід, на розмір страхового внеску, зазначеного в абзаці шостому пункту 4.7 цієї Інструкції.

Частинами 4 та 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є квартал.

Згідно поданого до УПФУ в м. Конотоп (правонаступником якого є позивач) звіту за 2010 рік, відповідачем, як платником єдиного податку, самостійно були нараховані страхові внески в сумі 1262грн. 460коп., зокрема, у жовтні, листопаді та грудні суму внеску було визначено у розмірі 42,00 грн., що підтверджується копією звіту за 2010 рік (а.с.8).

Однак, статтею 53 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік від 27.04.2010 за № 2154-VI встановлено з 1 жовтня 2010 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 907 грн. 00 коп., з 1 грудня 2010 року 922 грн. 00 коп., таким чином мінімальний страховий внесок на місяць у жовтні листопаді 2010 року становить 301грн. 12коп., у грудні 2010 року 306грн. 10коп.

Із розрахунку позовних вимог (а.с.6) вбачається, що відповідачем було сплачено страхові внески в сумі 1352,46 грн., відповідно заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків за 2010 рік складає 692грн. 34коп.

Відповідно до підпункту б пункту 8.2 Інструкції, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки у випадку, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

На підставі підпункту б пункту 8.2 Інструкції 17.02.2011 спеціалістом УПФУ в м. Конотоп (правонаступником якого є позивач) було складено та вручено під підпис відповідачу ОСОБА_2 суми донарахованих сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування за четвертий квартал 2010 року (а.с.10-11), а також вимогу № Ф-675/1 від 17.02.2011 про сплату боргу зі страхових внесків на суму 692,34 грн. (а.с.9).

Щодо зауваження відповідача про те, що вказану вимогу було заявлено до виконання до державної виконавчої служби, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до підпункту ґ п. 8.6 Інструкції, вимога вважається відкликаною, якщо є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу, що зазначені у вимозі. У випадку, зазначеному в підпункті "ґ", вимога вважається відкликаною у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби.

Таким чином, заявленням до виконання вимоги про стягнення боргу до державної виконавчої служби органи Пенсійного фонду не позбавляються права звернутися із позовною заявою про стягнення боргу до суду.

Щодо зауваження відповідача про те, що УПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі пропустило строк звернення до суду, то відповідно до п. 15 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Варто зазначити, що згідно частини 6 ст. 18 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (діючої на час виникнення спірних правовідносин) законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Враховуючи, що сума страхових внесків за четвертий квартал 2010 року на момент розгляду справи відповідачем своєчасно не була сплачена у встановлені строки, що підтверджується дослідженими матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідачем не надано, суд приходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_1 вказаної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Ватутіна, 11/58, м. Конотоп, Сумська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі (вул. Соборна, 23, м. Конотоп, Сумська область, рахунок № 74, МФО 337568, ТВБВ № 10018/0108 м. Конотоп філії СОУ АТ "Ощадбанк", ) заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообоа'язкове державне пенсійне страхування за період з жовтня по грудень 2010 року в сумі 692,34 грн. (шістсот дев'яносто дві грн. 34 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов