Справа № 2а-8734/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 липня 2011 року 15:20 № 2а-8734/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Катющенка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації
про визнання дії та бездіяльності щодо відмови у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними та протиправними, зобовязання встановити статус та видати посвідчення інваліда війни,
за участю представників:

від позивача:не з'явився (клопотання про розгляд справи за відсутності),
від відповідача: від третьої особи:не з'явився (клопотання про розгляд справи за відсутності), не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації, про визнання дії та бездіяльності щодо відмови у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними та протиправними, зобовязання встановити статус та видати посвідчення інваліда війни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлену інвалідність, що повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, позивачу надано довідку Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якою підтверджено участь позивача 02 та 04 травня 1986 року у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формування Цивільної оборони Київського автотранспортного підприємства 23058.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання також не забезпечив, подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

В своїх письмових запереченнях проти позову відповідач просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не поширюється на осіб, які направлялись на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій. Умови визначення правового статусу цих категорій осіб та їх соціального захисту регулюються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач зазначив, що підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни за немає.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча про судовий розгляд повідомлена належним чином, від неї заперечень проти позову на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті 7 вказаного Закону до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (пункт 9 частини 2 статті 7 зазначеного Закону).

Згідно з пунктом 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі Положення № 302), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року N 302, "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно пункту 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

У відповідності до пункту 10 Положення № 302 "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення (абз. 2 п. 10 Положення № 302).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 14 червня 2011 року звернуся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з питання встановлення йому статусу інваліда війни.

У відповідь на заяву позивача відповідачем надіслано лист від 17 червня 2011 року № 01-08/4688, у якому позивачу зазначено, що у його справі немає документу, який би підтвердив участь позивача у складі формувань Цивільної оборони, тому надати статус інваліда та видати відповідне посвідчення немає правових підстав.

Разом з тим, вимоги позивача, предявлені до відповідача, обґрунтовуються наступними документами, які, зокрема, наявні в матеріалах справи:

- копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) від 01 листопада 2005 року із вкладкою, де зазначено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, термін дії посвідчення - безстроково;

- копією довідки до акта огляду МСЕК серія № КА-1, № 015353 про встановлення позивачу з 17 жовтня 2005 року третьої групи інвалідності, що повязана з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; інвалідність встановлена безстроково;

- копією трудової книжки, з якої вбачається, що позивач працював на посаді водія на час аварії на Чорнобильській АЕС та ліквідації її наслідків в Київському автотранспортному підприємстві 11168, яке перейменовувалось в Київське автотранспортне підприємство 23058;

- копією довідки Головного управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 серпня 2010 року № 047/117, виданої позивачу про те, що він 02 та 04 травня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі невоєнізованого формування цивільної оборони Київського автотранспортного підприємства № 23058;

- копією маршрутного листа, з якого вбачається, що позивач 02 та 04 травня 1986 року перебував у зоні відчуження - Чорнобиль-Припять, де здійснював перевезення вантажу;

- копією наказу Київського автотранспортного підприємства № 23058 від 1 травня 1986 року про участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та списку осіб, вибуваючих на виконання цих робіт, у якому зазначений позивач;

- копією листа Київського автотранспортного підприємства 23058 на адресу начальника штабу ЦО м. Києва, начальника штабу ЦО Київського міського управління вантажного автотранспорту 23000 від 30 грудня 1986 року № 489 з доданою до нього копією списку особового складу, який приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в якому зазначений позивач;

- копією довідки ПАТ Автотранспортне підприємство 13058 (в минулому Київське автотранспортне підприємство 23058) від 23 травня 2011 року № 805, з якої вбачається, що станом на 26 квітня 1986 року формування ЦО Київського АТП 23058 входило в особовий склад штабів ЦО, який направлявся до складу оперативних груп ЦО України (м. Чорнобиль); також вбачається, що Київське АТП 23058 входило до складу автомобільної колони військового типу 2242-В1, яка залучалась до виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі оперативних груп ЦО України (м. Чорнобиль); згідно наказу від 30 квітня 1986 року № 29 по АТП 23058 до складу формувань ЦО було залучено 62 чоловік, в тому числі і позивач, який в складі формувань ЦО України (м. Чорнобиль) виконував роботи по перевезенню вантажу на ЧАЕС.

Відповідно до витягу з Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами (в матеріалах справи), яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, до складу формувань зараховуються в обовязковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за виключенням військовозобовязаних, що мають мобілізаційні розпорядження, інвалідів І та ІІ груп, вагітних жінок та жінок, які мають дитину до 8-річного віку, а також жінок з середньою та вищою медичною освітою, які мають дітей до 2-річного віку. Невоєнізовані формування Цивільної оборони, які можуть використовуватись у мирний час для боротьби з масовими лісними пожежами, ліквідації наслідків стихійних лих, великих аварій та катастроф, комплектуються особовим складом шляхом залучення до цих формувань в обовязковому порядку робітників, службовців та колгоспників.

Відповідно до листа Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30 грудня 2008 року № 02-17796/284 залучення до складу формувань Цивільної оборони для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується довідками, виданими відповідними підрозділами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що видана позивачу довідка Головного управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 серпня 2010 року № 047/117 підтверджує його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, що в повній мірі відповідає змісту пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а тому позивач має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання Посвідчення інваліда війни.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач надав суду належні докази, які свідчать про протиправність відмови відповідача щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З оскаржуваної відповіді відповідача від 17 червня 2011 року № 01-08/4688 вбачається, що останнім приймалось рішення на підставі розяснень Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів та інвалідів Верховної Ради України та на підставі розяснень Міністерства праці та соціальної політики України.

Разом з тим, зазначені розяснення за своєю правовою природою не є нормативно-правовими актами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача та невиконання ним обовязку, покладеного на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

В частині визнання бездіяльності відповідача суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем в обґрунтування зазначеної вимоги взагалі не зазначено в чому полягала така бездіяльність.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко