Справа № 806/1304/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"17" вересня 2015 р. Справа № 806/1304/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання зарахувати на посаду, стягнення середньомісячного заробітку та відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Житомирської митниці Міндоходів від 27 березня 2015 № 9-о про її звільнення з посади завідувача сектором технічних систем митного контролю та поновити на роботі, зобов'язати Житомирську митницю ДФС зарахувати її на посаду завідувача сектору митної статистики з урахуванням погодження Державної фіскальної служби та укласти з нею трудовий договір. Також, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Житомирської митниці Міндоходів від 27.03.2015 № 9-о "Про звільнення ОСОБА_4.".

Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідувача сектору технічних систем митного контролю адміністративно-господарського управління Житомирської митниці Міндоходів з 27 березня 2015 року.

Зобов'язано Житомирську митницю ДФС виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 вересня 2015 року по день ухвалення судового рішення в сумі 11447,28 грн.

Стягнуто з Житомирської митниці ДФС на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирська митниця Державної фіскальної служби, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову. Як на підставу для задоволення апеляційної скарги апелянт посилається на те, що митницею дотримано усіх норм трудового законодавства при звільненні позивачки із займаної посади у зв"язку з реорганізацією.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 06.08.2014 року проходила державну службу на посаді завідувача сектору технічних систем митного контролю адміністративно-господарського управління Житомирської митниці Міндоходів.

27.03.2015 року наказом Житомирської митниці Міндоходів від 27 березня 2015 № 9-о звільнена у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням численності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції перевіряючи правомірність звільнення позивачки та відповідність дій відповідача вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що наказ про звільнення прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 та частини 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", наказів Державної фіскальної служби України від 12.09.2014 року № 128 "Про затвердження чисельності працівників територіальних органів ДФС" та від 12.09.2014 року № 129 "Про затвердження типових структур територіальних органів ДФС", структури Житомирської митниці ДФС, введеної в дію наказом Житомирської митниці ДФС від 06.10.2014 року № 1, штатного розпису Житомирської митниці ДФС, введеного в дію наказом Житомирської митниці ДФС від 08.10.2014 року № 2, Житомирська митниця Міндоходів реорганізована шляхом приєднання Житомирської митниці ДФС, яка є її правонаступником.

Наказом Державної фіскальної служби від 20.08.2014 №56 було затверджено Положення про Житомирську митницю ДФС, за яким гранична чисельність працівників митниці, структура митниці, штатний розпис та кошторис затверджуються Головою ДФС.

Наказом Державної фіскальної служби від 12.09.2014 №128 було затверджено чисельність працівників ДФС, в тому числі Житомирської митниці ДФС -232 чол. (а.с.49-53).

Згідно вказаного штатного розпису не передбачено посаду завідувача сектору технічних систем митного контролю адміністративно-господарського управління.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_4 було попереджено про наступне вивільнення та запропоновано продовжити трудові відносини з Житомирською митницею ДФС на посаді завідувача сектору митної статистики з посадовим окладом 1507 грн., на що позивач дала згоду (а.с.40).

Призначення ОСОБА_4 на посаду завідувача сектору митної статистики Житомирської митниці ДФС, відповідно до наказу ДФС України від 03.11.2014 року № 240, було погоджено 02.12.2014 року директором Координаційно-моніторингового департаменту ДФС України (а.с.12).

Проте, після спливу двомісячного строку попередження про вивільнення, відповідачем не вжито заходів щодо прийняття позивачки на посаду, згоду на яку вона надала 30.10.2014 року.

Натомість, 21 січня 2015 року ОСОБА_4 повторним попередженням від 17.01.2015 року пропонувалося продовжити трудові відносини з Житомирською митницею ДФС на посаді головного державного інспектора сектору митної статистики з посадовим окладом 1253 грн. (а.с.41). При цьому, позивачку повідомлено, що попередження від 30.10.2014 року вважається відкликаним.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, з часу попередження позивачки 30.10.2014 року да до наступного попередження від 17.01.2015 року штатний розпис Житомирської митниці ДФС не змінювався, а тому підстави для повторного попередження про вивільнення, яким пропонувалися інші посади були відсутні.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, на час повторного попередження, яке датовано 17.01.2015 року) посада завідувача сектору митної статистики теж була вільною, однак її не було запропоновано позивачці.

Разом з тим, відповідачем 19 січня 2015 року, на посаду завідувача сектору митної статистики Житомирської митниці ДФС з посади головного державного інспектора сектору митної статистики Житомирської митниці ДФС була переведена особа, яку 18 грудня 2014 року призначили на посаду головного державного інспектора сектору митної статистики Житомирської митниці ДФС в порядку переведення з Головного управління Міндоходів у Житомирській області (а.с.92-93).

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до приписів ч. 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Однак, на час попередження від 30.10.2014 року та станом на 17.01.2015 року, у відповідача була можливість перевести працівника на іншу роботу.

Та обставина, що на посаду завідувача сектору митної статистики перевели молодого, та на думку митниці, перспективного працівника, не може впливати на законність дій при проведенні вивільнення працівника.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог про виплату ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 березня 2015 року по день ухвалення судового рішення в сумі 11447,28 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 №100.

З наданої відповідачем довідки (а.с. 13) вбачається, що середньоденний заробіток позивача становив 158,99 грн. Тривалість вимушеного прогулу позивача до дня постановлення рішення у справі становить 72 робочих дня. Відтак, розмір середнього заробітку ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу становить 11447,28 грн. 04 коп. (72*158,99грн.), який відповідачем не заперечується.

Допущена судом першої інстанції описка щодо зазначення місяця, з якого розпочався вимушений прогул, не впливає на правильність судового рішення у названій частині та підлягає виправленню в порядку ст.169 КАС України.

Порядок та підставі відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин врегульований статтею 237-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

За змістом указаної норми підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього зусиль для організації свого життя.

Верховний Суд України у пункті 13 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснив, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням зазначених положень, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, а тому компенсація моральної шкоди не може поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, оскільки не відповідає вимогам статті 237-1 КЗпП України.

Як встановлено судом першої інстанції, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки позивач зазнала моральних страждань, перенесла психологічний стрес, відчувала себе несправедливо скривдженою, була позбавлена можливості отримувати зарплату, реалізувати свої знання, звички та уподобання, що змусило позивача вживати додаткові заходи для організації свого життя, змушена була відстоювати своє порушене право в суді.

Розмір відшкодування моральної шкоди судом визначено з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості та можливості відновлення).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10003

3- відповідачу Житомирська митниця Державної фіскальної служби України вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

- ,