Справа № К/9991/24230/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/24230/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми до Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2009 року начальник Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми звернувся в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення заборгованості в розмірі 742024,88 гривень.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2011 року, позов задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» на користь Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми заборгованість зі сплати фінансових санкцій в сумі 742024,88 гривень, з яких: фінансові (штрафні) санкції - 212988,16 гривень, пеня - 529036,72 гривень.

У касаційній скарзі представник Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2011 року та змінити постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Сумихімпром» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми як платник страхових внесків.

18 листопада 2009 року начальником Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) відносно відповідача було прийнято рішення № 824 про застосування фінансових санкцій у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 212988,16 гривень та нарахування пені в сумі 529036,72 гривень за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за період з 20 лютого 2009 року по 10 листопада 2009 року.

Зазначене рішення Відкритим акціонерним товариством «Сумихімпром» було оскаржене до суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 9 лютого 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2010 року (справа № 2а-1050/10/1870), в задоволенні позовних вимог Відкритому акціонерному товариству «Сумихімпром» відмовлено. Суди дійшли висновку, що оспорюване рішення Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми від 18 листопада 2009 року № 824 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Заборгованість зі сплати фінансових санкцій та нарахованої пені в загальному розмірі 742024,88 гривень відповідачем на час розгляду цієї справи не погашена.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17, частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

За правилами частини 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Частиною 2 статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) страхувальниками страхових внесків, відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV виконавчими органами Пенсійного фонду застосовуються до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% своєчасно несплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1% зазначених сум коштів, розрахована на кожний день прострочення платежу.

За змістом частини 14 статті 106 Закону № 1058-IV суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Враховуючи вищезазначені норми права та встановлені судами обставини цієї справи, зокрема, що рішення позивача від 18 листопада 2009 року № 824, на підставі якого у Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» виникла заборгованість у сумі 742024,88 гривень, в судовому порядку було визнано правомірним, при цьому така заборгованість відповідачем сплачена не була, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми та стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» на його користь заборгованості зі сплати фінансових санкцій та нарахованої пені у сумі 742024,88 гривень.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі міста Суми до Відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.