Справа № 820/7007/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

03 вересня 2015 р. №820/7007/15
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В. ,

за участю: представника позивача - Смородського О.Г.,

представника відповідача - Дяченка В.П.,

розглянувши у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 за 39 календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, яку отримував ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та виплатити ОСОБА_1 недоотримані грошові кошти; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідному розмірі, яку ОСОБА_1 отримував відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 21 січня 2010 року по 04 березня 2015 року проходив військову службу на посаді заступника командира частини з медичного постачання військовій частині НОМЕР_1 . Згідно наказу Міністра оборони України від 17 лютого 2015 року № 95 його було звільнено з військової служби в запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу та оголошенням подяки в наказі про звільнення. У березні 2015 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2015 року №44 його виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, а також визначено виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 90 % місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячної грошового забезпечення, надбавку за кваліфікаційну категорію у розмірі 15%, надбавку у зв`язку роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 10%. Крім цього, згідно з цим наказом позивачу визначено виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 за 39 календарних років. При цьому позивач зазначив, що насправді до складу грошової допомоги відповідачем не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячної грошового забезпечення, а також у виданій ВЧ НОМЕР_1 довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, не було включено до складу грошової допомоги зазначену грошову винагороду. У зв`язку з наведеними обставинами позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 з заявою про здійснення перерахунку і доплати грошової допомоги при звільнені з військової служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячної грошового забезпечення, а також надання відповідної довідки з урахуванням зазначеної грошової винагороди. Але відповідач відмовив у здійсненні зазначених дій. При цьому позивач не погоджується з зазначеним через те, що виплачена йому в період з квітня 2014 року до березня 2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60 % у відповідності до ст. 9 вищевказаного Закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 відноситься до складової частини грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв у межах та у спосіб чинного законодавства, а також, зокрема, керуючись Інструкцією про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово- Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової допомоги.

Представник позивача Смородський О.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Дяченко В.П. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 призначено на посаді заступника командира частини з медичного постачання військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2010 року №20 (а.с.13).

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2015 року №44, ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, на підставі наказу Міністерства оборони України від 17.02.2015 року №95 про звільнення заступника командира частини з медичного постачання, полковника медичної служби ОСОБА_1 у запас за пунктом "Б" (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу та оголошенням подяки в наказі про звільнення (а.с.15).

Як вбачається з зазначено наказу, позивачу призначено до виплати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, надбавку за кваліфікаційну категорію в розмірі 15%, надбавку у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 10% за період з 01 лютого по 04 березня 2015 року.

Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 38.1 Інструкції про порядок виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 07 листопада 2007 року №1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 року №889 визначено, що військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Таким чином, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату зазначеним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" включається до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 видана військовою частиною НОМЕР_1 довідка про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 04.036.2015 року №23 (а.с.17), в якій визначено в період з березня 2013 року по лютий 2015 року основні види грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад у розмірі 1513 грн.; оклад за військове звання в розмірі 135 грн., надбавку за вислугу років в розмірі 659,20 грн., що складає 40% від ПО, ОВЗ, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія, а саме: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 1361,70 грн., що складає 90 % місячного грошового забезпечення; надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 1153,60 грн., що складає 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років; надбавку за кваліфікаційну категорію у розмірі 113,48 грн., що складає 15% від ПО, надбавку у зв`язку роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 151, 30 грн., що складає 10% з ПО.

При цьому, як встановлено з зазначеної довідки, відповідачем не включено грошову суму щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячної грошового забезпечення.

Таким чином, відповідачем при здійсненні обчислення одноразової грошової допомоги позивача не враховано суму щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував на підставі пункту 9 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, за період служби.

Частиною 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

При цьому доводи відповідача про необхідність визначення складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється розрахунок одноразової допомоги при звільненні, відповідно до положень наказів Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року №595, суд вважає необґрунтованими, оскільки норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мають вищу юридичну силу порівняно із зазначеним наказам.

Зважаючи на пріоритетність законів над підзаконними нормативно-правовими актами, суд вважає, що при визначенні розміру грошового забезпечення належить до застосування Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не Інструкція №595, яка звужує поняття грошового забезпечення, визначеного у частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду України від 12.11.2013 року.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, суд не бере до уваги, доводи відповідача щодо п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджену наказом Міністра оборони України №595 від 15.11.2010 року, оскільки Інструкцією врегульовано склад грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразові додаткові види грошового забезпечення, а не склад одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

Отже, Міністру оборони України не надано право визначати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця та враховуються при визначенні суми одноразово грошової допомоги при звільненні з військової служби.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірність нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язання військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню, а також зобов`язання військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідному розмірі, через що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по звільненню, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 за 39 календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, яку отримував ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та виплатити ОСОБА_1 недоотримані грошові кошти.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідному розмірі, яку ОСОБА_1 отримував відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 10 вересня 2015 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.