Справа № 2а-4951/08/0970
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. Справа № 20158/09/

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Шавеля Р.М., Коваля Р.Й.

при секретарі судового засідання: Ільницькій Т.В.

прокурора: Нестеренко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський стандарт» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2009 року у справі за позовом заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави, яка через Міністерство праці та соціальної політики України спрямовує та координує діяльність Фонду соціального захисту інвалідів в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський стандарт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

встановила:

У серпні 2008 року заступник прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави, яка через Міністерство праці та соціальної політики України спрямовує та координує діяльність Фонду соціального захисту інвалідів в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський стандарт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 6991, 30 грн. та пені в сумі 338, 80 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно рядка 01 Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік, поданого відповідачем, середньооблікова чисельність працюючих за 2007 рік у відповідача фактично складає 23 чоловік, а відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив для працевлаштування відповідачем інвалідів складає 1 особа, однак відповідачем не працевлаштовано жодної особи.

Оскільки відповідачем даний норматив не виконаний, позивач на виконання ст. 20 даного Закону звернувся до суду для стягнення з відповідача 6991,30 грн. адміністративно-господарських санкцій. Однак відповідач не перерахував на розрахункові рахунки Івано-франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів кошти, а від так до відповідача відповідно до ч. 2 ст. 20 цього Закону за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нараховано пеню в сумі 338,80 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2009 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в сумі 6991,30 грн. та пеню в сумі 338,80 грн.

Постанову суду оскаржило ТзОВ «Карпатський стандарт». Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України № 875-XII від 21.03.1991р. Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

Згідно вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»:

ст. 19 - для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

ст. 20 - підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Обовязки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною третьою статті 18 Закону, а саме:

- виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочі місць;

- створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечення інших соціально-економічні гарантії, передбачених чинним законодавством;

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів;

- звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до поданих звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік та виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача 23 чол., відповідачем повинно було створити 1 робоче місце та працевлаштувати на них інвалідів; однак у відповідача протягом 2007 року не працювало жодної особи якій встановлено інвалідність.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що правові підстави для задоволення заявленого позову є відсутніми, оскільки відповідачем проведено всі заходи для працевлаштування інвалідів, які передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме: відповідачем подано звіт форми №10-ПІ, звіт про наявність вакансії форми №3-ПН затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2008 року №420.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обовязок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Таким чином, оскільки роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то застосування адміністративно-господарських санкцій до нього за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів є незаконним, через що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський стандарт» задоволити. Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2009 року у справі №2а-4951/08/0970 та прийняти нову постанову, якою відмовити заступнику прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави, яка через Міністерство праці та соціальної політики України спрямовує та координує діяльність Фонду соціального захисту інвалідів в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів у задоволенні позовних вимог.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Шавель

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.03.2011 року