Справа № 1310/1877/12
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/58299/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Сороки М.О., Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Золочівської міської ради Львівської області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 23 липня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся в Золочівський районний суд Львівської області з позовною заявою до Золочівської міської ради Львівської області (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення сесії Золочівської міської ради Львівської області від 23 червня 2010 року №1305 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку».

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 23 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до Реєстраційного посвідчення від 9 грудня 1996 року позивач є власником житлового будинку, розташованого по вул. Бродівській 9 в м. Золочів Львівської області.

Рішенням Золочівської міської ради Львівської області від 22 травня 2012 року №613 від 22 травня 2012 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,05 га по вул. Бродівській 9 в м. Золочів Львівської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської Ради народних депутатів від 24 березня 1989 року №137 ОСОБА_6 надано у безстрокове користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 300 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку.

Згідно акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівлі від 5 квітня 1989 року межі виділеної ОСОБА_9 земельної ділянки були встановлені на місці та проведена розбивка розташування житлового будинку.

Рішенням Золочівської міської ради від 23 червня 2010 року №1305 ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки загальною площею 0,0355 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначене рішення Золочівська міська рада прийняла на підставі заяви ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, до якої були долучені копії паспортів заявників, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухому майно, виданого КП ЛОР «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 19 жовтня 2009 року, копії проекту забудови земельної ділянки АДРЕСА_1, рішень виконавчого комітету «Про надання дозволу на продовження будівництва літньої кухні» від 31 липня 1992 року №535 та «Про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку в м. Золочеві» від 24 березня 1989 року № 137.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської Ради народних депутатів від 31 липня 1992 року №535 ухвалено закріпити за будинковолодінням ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 55 кв.м., на якій знаходяться літня кухня площею 6,0 кв.м., господарське приміщення площею 14,9 кв.м., кладова площею 3,5 кв.м. із спільним проїздом та підходом з будинковолодінням АДРЕСА_1

Рішення виконавчого комітету Золочівської міської Ради народних депутатів від 24 березня 1989 року №137 та від 31 липня 1992 року № 535 є чинними та не скасованими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач діяв в межах наданих повноважень та чинного законодавства, при цьому будь-які права позивача оскаржуваним актом не були порушені.

Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межа повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно із частиною першою статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно якого громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки (частина перша).

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (частина друга).

Суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про те, що приймаючи оскаржене рішення міська рада діяла в межах своєї компетенції та у відповідності до наведених вище нормативно-правових актів, оскільки право користування третіх осіб земельними ділянками площею 0,03 га та 0,0055 га підтверджене рішеннями виконавчого комітету Золочівської міської Ради народних депутатів за № 137 від 24 березня 1989 року та № 535 від 31 липня 1992 року, які на даний час є чинними та не скасовані.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач не надав судам жодного доказу на підтвердження свого права власності чи користування зазначеними спірними земельними ділянками.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову олочівського районного суду Львівської області від 23 липня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: