Справа № 9099/10/2070
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 жовтня 2010 р. № 2-а- 9099/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чалого І,С.,

при секретарі судового засідання Елоян Ж.Г.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

< Текст >

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним рішення комісії Харківського обласного військового комісаріату; зобов'язати видати йому посвідчення учасника бойових дій відповідного зразку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, що протоколом №4 від 05.03.2010 року йому було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій і видачі відповідного свідоцтва, хоча відповідно до архівної довідки Центрального архіву МВС України, головного управління внутрішніх військ МВС України №3/35-59 від 28.01.2010 року він був задіяний при виконання завдань з охорони громадського порядку з правом носіння та застосування зброї в м.Агдам (Нагорний Карабах) Азербайджанської РСР, де виконував завдання в умовах надзвичайного стану і під час збройних конфліктів.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги адміністративного позову та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Харківський обласний військовий комісаріат - в судове засіданні свого представника не направив з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений був своєчасно та належним чином, про причини не явки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності свого представника не надавав.

Згідно зі ст.35 КАС України відповідач є належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідач надав до суду заперечення, з яких вбачається, що відповідач позов не визнав, вважав свої дії правомірними та такими, що відповідають діючому законодавству.

Суд вважає, що не зявлення відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 проходи військову службу в м.Дніпропетровськ в/ч 5444, МВС СРСР з 01.06.1989 року по 22.05.1991 року.

Згідно архівної довідки Центрального архіву Головного управління Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ від 28.01.2010 року №3/35-59, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР та перебував у службових відрядженнях по охороні громадського порядку при надзвичайних обставинах, пов'язаних з масовими антигромадськими проявами у періоди з 28.10.1990 року по 06.12.1990 року на території Азербайджану (колишня Азербайджанська ОСОБА_3 Соціалістична Республіка).

05.02.2010 року позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про визнання його учасником бойових дій та видачі відповідного посвідчення.

На засіданні комісії Харківського обласного військового комісаріату від 05.03.2010 року позивачу було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, про що свідчить протокол №4 від 05.03.2010 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (зі змінами і доповненнями) учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом наведеного положення Закону вбачається, що учасниками бойових дій на території інших держав визнаються військовослужбовці, які під час проходження служби брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ в інших державах, де в цей період велися бойові дії.

На час виконання ОСОБА_1 службово-бойових завдань в лавах ЗС СРСР діяла Конституція СРСР від 1977 року, яка визначала Союз радянських соціалістичних республік як єдину державу, для захисту якої були створені та діяли Збройні сили СРСР.

Таким чином, ОСОБА_1 з 28 жовтня по 6 грудня 1990 року виконував службово-бойові завдання в союзних республіках СРСР в межах однієї держави СРСР.

ОСОБА_1 не був відряджений до інших держав під час проходження служби в лавах ЗС СРСР, а тому не вбачається підстав для визнання його учасником бойових дій, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»»від 8 лютого 1994 р. №63, відсутні посилання на ведення бойових дій на території Таджицької республіки у 1990 році.

У примітці №6 до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»», зазначено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що законодавство передбачає можливість надання особі статусу учасника бойових дій, у разі підтвердження проходження особою служби (роботи) саме у інший країні (іноземній державі), яка не включена до затвердженого Кабінетом Міністрів переліку на території якої велися бойові дії, а ні у союзній республіці, яка входила до складу СССР та яка не була самостійним субєктом міжнародного права.

Таким чином, враховуючи, що позивач з 28 жовтня по 6 грудня 1990 року проходив службу на території Азербайджанської РСР, яка у вказаному періоді входила до складу СССР, як союзна республіка, та позивачем не надано доказів участі ним у бойових діях або забезпеченні бойової діяльності військ на територій іноземних держав, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату про визнання недійсним рішення - відмовити в повному обсязі. < Текст > < Сума задоволення > < Текст >

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 15 жовтня 2010 року.

Суддя підпис< Текст > ОСОБА_5

Постанова не набрала чинності. Оригінал знаходиться у справі.Копія.Вірно< Текст >

Суддя І.С.Чалий секретар Ж.Г.Елоян < Текст >