Справа № 817/1805/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"17" вересня 2015 р. Справа № 817/1805/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2015 р. у справі за позовом Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" до Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядження ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року закрито провадження у справі за позовом Державного підприємства «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» до Рівненського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядження адміністративної колегії Рівненського територіального відділення Антимонопольного комітету України №7 від 16.03.2015.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Радивилівський комбінат хлібопродуктів», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції невірно визначено предмет розгляду даної адміністративної справи.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати протиправним та скасувати розпорядження адміністративної колегії Рівненського територіального відділення Антимонопольного комітету України №7 від 16.03.2015 про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку позивача.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі дійшов висновків, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 3 КАС України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Частинами 1 та 2 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини 2 статті 17 КАС України).

Зокрема, вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суд першої інстанції вірно зазначив, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України;

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині 1 статті 17 КАС України;

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина 2 статті 17 КАС України);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина 3 статті 17 КАС України).

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань. Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься справа, суд має виходити із характеру спірних правовідносин, дослідивши природу прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

В свою чергу, згідно вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів; державних органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного Комітету України (надалі - Комітет) з питань, віднесених законодавчими актами до їхньої компетенції. Зазначений припис був залишений без змін під час внесення Законом України від 15 грудня 2006 року №483 змін до статті 12 ГПК України, що стосувались, зокрема, розмежування компетенції господарських та адміністративних судів.

Також, зі змісту абзацу п'ятого пункту 1 частини першої та частини другої статті 12 ГПК України вбачається, що господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів державних органів (тобто і рішень органів Комітету), які не віднесені до компетенції адміністративних судів.

Як встановлено судом першої інстанції, предметом розгляду вказаної адміністративної справи №817/1802/15 являється рішення адміністративної колегії - Розпорядження «Про початок розгляду справи» від 16.03.2015 №7 про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (а.с. 16).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» №236/96-ВР від 07.06.1996, відносини, пов'язані з захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України «Про захист економічної конкуренції», Законом України «Про Антимонопольний комітет України», «Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року», міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України.

Отже, є обгрунтованими висновки суду першої інстанції, що правовідносини, пов'язані з захистом економічної конкуренції та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції є предметом регулювання господарського законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими висновками, які викладено в постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 року в справі № 21-688а15 за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України, колегією судової палати в адміністративних справах та колегією судової палати в господарських справах.

Відповідно до ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Посилання апелянта на те, що він позбавлений права на розгляд його справи в суді є безпідставним.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій справ. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Окрім того, Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Державне підприємство "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" вул.Волковенко,11,м.Радивилів,Рівненська область,35500

3- відповідачу Рівненське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України вул.Остафова, 27,м.Рівне,33028

4 - представнику позивача адвокат Бордягов Віктор Сергійович вул. Г. Мазепи, 19, оф. 19, м. Рівне, Рівненської області - ,