Справа № 540/637/15-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 р.Справа № 540/637/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Зеленського В.В.
Суддів: П`янової Я.В. , Чалого І.С.
за участю секретаря судового засідання Городової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 01.07.2015р. по справі № 540/637/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області
про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку,
ВСТАНОВИЛА:
17.06.2015 року, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Машівського районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:
- визнати не чинним та скасувати Рішення №6 відповідача від 25.05.2015 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня виникнення права на пенсію - 26.02.2015 року, та вчинити дії по виплаті нарахованих сум.
Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 01.07.2015 року позов задоволено частково.
Визнано нечинним рішення відповідача від 25.05.2015 № 6 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27 лютого 2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Машівського районного суду Полтавської області від 01.07.2015 року скасувати та задовольнити апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) фіксування судового засідання 10.09.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.04.1993 року.
Згідно паспорту позивача серії НОМЕР_2 виданого Машівським РВ УМВС України в Полтавській області 28 грудня 2012 року вбачається, що він народився 26 лютого 1965, тобто 26.02.2015 року досяг 50-річного віку
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконною та необґрунтованою, а тому рішення відповідача від 25.05.2015 № 6 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає визнанню нечинним.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсійний вік скорочується на 10 років.
Згідно з частиною 3 вищевказаної статті, призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Статтею 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до п.п. "ґ" документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 року; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно з п. 38 вищевказаного Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Як вбачається з матеріалів справи в період з 08.05.1986 по 27.08.1986 року позивач по справі виконував завдання Уряду по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_3 , на виконання вказаних робіт був призваний через військкомат, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 та довідкою, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 25.12.2014 року (дублікат) (аркуші справи 10 - 11).
Крім того, допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 зазначив, що він спільно з позивачем в одній військовій частині з 09.05.1986 року брав участь по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та спільно виїжджали близько 4 разів до в м. Прип`ять, де ремонтували техніку, робили загородження. Чорнобильська пенсія йому призначена за рішенням суду, оскільки у документах також не були відображені виїзди та він є пенсіонером з 2008 року.
Колегія суддів зазначає, що з наданих до суду першої інстанції документів свідка ОСОБА_2 вбачається, що він дійсно, як і позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС також у ВЧ НОМЕР_3 , але з 10.05 по 07.06.1986 року, що вбачається з копії його військового квитка серії НОМЕР_5 і є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 від 05.08.2008 (аркуші справи 26 - 27).
Разом з тим, згідно з довідкою від 23.03.1983 № 121 виданою КСП «Прогрес», позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження «Чорнобиль» за період з 08.05.1986 року по 28.08.1986 року була виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2 в сумі 1244,78 карбованців, відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7(аркуш справи 13).
Відповідно до п.1 Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7, встановлено «что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».
Отже, враховуючи вищевказану норму, а також з огляду на виплату позивачу зарплати у кратному розмірі з коефіцієнтом 2 вбачається, що позивач був зайнятий на роботах в першій зоні небезпеки.
Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, подані ним документи, а також показання свідка допитаного в суді першої інстанції підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.05.1986 року по 27.08.1986 року, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованою, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання нечинним рішення відповідача від 25.05.2015 № 6 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення вказаної пенсії 07.05.2015 року, а 25.05.2015 отримав відмову відповідача про відсутність для цього законних відстав, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу обґрунтовано було судом першої інстанції задоволено з 27.02.2015 року, тобто з наступного дня після досягнення позивачем 50-річного віку необхідного для призначення пенсії.
Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Машівського районного суду Полтавської області від 01.07.2015 року по справі №540/637/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача по справі.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Машівського районного суду Полтавської області від 01.07.2015р. по справі №540/637/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П`янова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.