Справа № 2а-4661/10/1370
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 р. Справа № 35816/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендера І.Я., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Ільницькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу ТзОВ «Діотермікс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2010 року у справі за позовом ТзОВ «Діотермікс» до ДПІ в Сихівському районі м. Львова про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

встановила:

У червні 2010 року ТзОВ «Діотермікс» звернулося з позовом до ДПІ в Сихівському районі м. Львова про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що висновки ДПІ в Сихівському районі м. Львова щодо відсутності реального настання правових наслідків за договорами купівлі-продажу, укладеними між ТзОВ "Діотермікс" та ТзОВ "Бліцторгтовари-3000", не відповідають дійсності, оскільки в акті перевірки не наводяться будь-які докази чи посилання на конкретні факти, які б могли показати відсутність поставок товарів як таких. Так, зокрема, перевіркою не встановлено відсутність на ТзОВ "Діотермікс" придбаних бобіно-різального верстату чи термопаперу, не висловлено зауважень щодо неправильного відображення вказаних товарів в бухгалтерському обліку, встановлено факт оплати за такі товари та належне оформлення видаткових та податкових накладних. Позивач зазначає, що контрагент ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" лише з листопада 2007 року подавав декларації з ПДВ з нульовими показниками, а також і є, що договори на поставку верстата та паперу були укладені задовго до зміни власника ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" - 01.01.2007 року. Крім того, позивач зазначає, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2008 року не встановлено ознак фіктивності ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" в період його взаємовідносин з ТзОВ "Діотермікс", а відповідно, є безпідставним посилання податкового органу на ст.ст. 215, 203, 228 ЦК України. Про реальність і товарність операцій, здійснюваних між контрагентами, свідчить той факт, що в подальшому ТзОВ "Діотермікс" використовувало товарно-матеріальні цінності, одержані від ТзОВ "Бліцторгтовари-3000", у власній господарській діяльності. Враховуючи наведене просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 08.02.2010 року №/0 та №/0 та податкові повідомлення-рішення від 26.04.2010 року №/1 та №/1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2010 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Постанову суду оскаржило ТзОВ «Діотермікс». Вважає, що оскаржувана постанова безпідставною, винесеною з недоведеністю обставин, що мають значення для справи та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задоволити позов повністю.

Зокрема в обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що всупереч вимог ст. 163 КАС України суд першої інстанції фактично не наводить мотивів з яких не врахував надані Позивачем докази реальності поставок товарів та правомірності укладених договорів. Більше того, підмінюються поняття, замість укладених Позивачем письмових договорів від 01.01.2007р. в тексті Постанови згадуються угоди, без дат та аналізу і оцінки правовідносин, що склалися між Позивачем та його контрагентом . При цьому судом не робиться висновок про нікчемність чи недійсність згаданих договорів. Суд не зазначив яка саме угода визнана ним нікчемною і на якій правовій підставі. Суд не пояснив чому не взяв до уваги наступне.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що актом від 25.01.2010 року № 283/23-209/33618212 про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Діотермікс" щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, встановлено порушення п.п. 5.2.1 п. 5.2., п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого ТзОВ "Діотермікс" занижено податок на прибуток на загальну суму 51778,00 грн., в тому числі 34777.00 грн. в ІІ кв. 2007 року та 17001,00 грн. в ІІІ кв. 2007 року; п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок чого занижено податкове зобов'язання зданого податку на загальну суму 41423,00 грн., в тому числі за квітень 2007 року на 6125,00 грн.. за травень 2007 року - 12825,00 грн., червень 2007 року - 8872,00 грн., липень 2007 року 13601.00 грн.

За результатами перевірки ДПІ в Сихівському районі м. Львова було прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.02.2010 року № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість всього 62135,00 грн., в тому числі за основним платежем - 41423,00 грн.. за штрафними (фінансовими) санкціями - 20712,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 08.02.2010 року № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток всього 77667.00 грн., в тому числі за основним платежем - 51778.00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25889,00 грн..

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, ДПІ в Сихівському районі м. Львова винесено податкові повідомлення-рішення від 26.04.2010 року № /1 та № /1, відповідно до яких сума податкових зобов'язань змінена не була.

Згідно договору поставки від 01.01.2007 року №010197 постачальник ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" зобов'язувалось поставити, а покупець ТзОВ "Діотермікс" зобов'язувалось прийняти та оплатити товар по цінах, в кількості, асортименті і в терміни, що узгоджені сторонами та вказані в рахунках-фактурах та видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно рахунків-фактур та видаткових накладних у власність позивача передавався термочутливий папір 55г/м2.

На кожну партію товару, що відвантажувався ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" оформлювало видаткову та податкову накладну. На наявних в матеріалах справи копіях вказаних документів проставлена печатка ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" і підпис особи, яка відвантажила товар і склала податкову накладну - ОСОБА_1 - колишнього власника ТзОВ "Бліцторгтовари-3000".

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ в Сихівському районі м. Львова став висновок відповідача щодо неправомірного віднесення ТзОВ "Діотермікс" в квітні-ліпні 2007 року до податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 62135,00 грн., що були сплачені в складі вартості товару, отриманою від ТзОВ "Бліцторгтовари-3000", та заниження податку на прибуток внаслідок відображення у складі валових витрат на придбання товару від ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" в сумі 77667.00 грн. в зв'язку із засудженням вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2008 року ОСОБА_2 за ст. 205 ч. 2 КК України (фіктивне підприємництво) та встановленими в зв'язку з тим обставинами, що свідчать про складання ТзОВ "Бліцторгтовари-3000" в квітні-липні 2007 року фіктивних первинних бухгалтерських документів.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2008 встановлено, що ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, яка мала намір придбати суб'єкт підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, в другій половині квітня 2007 року умовив свого знайомого ОСОБА_3 придбати та зареєструвати в органах державної влади на його ім'я СПД - юридичну особу ТзОВ "Бліцторгтовари-3000". Не маючи наміру здійснювати діяльність, пов'язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або паданням послуг, зафіксовану в статутних документах ТзОВ "Бліцторгговари-3000", усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та власника вказаного підприємства, однак, бажаючи отримати в якості винагороди запропоновані йому ОСОБА_2 грошові кошти, ОСОБА_3 погодився. 25.04.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було посвідчено справжність підпису ОСОБА_4 (власника ТзОВ "Бліцторгтовари-3000") на заяві про відчуження належної йому на праві приватної власності частки в статутному фонду ТзОВ "Бліцторгговари-3000" на користь ОСОБА_3 Пізніше, ОСОБА_3, в якості учасника товариства підписав статут ТзОВ "Бліцторгтовари-3000", де було зазначено, що його частка в статутному капіталі становить 100 %. За вказані дії ОСОБА_3 отримав грошову винагороду в розмірі 500 грн.

Відповідно до п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на прибуток», податкова накладна видається платником податку, який поставляс товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно п. п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 цього Закону, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168 передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п. п. 5.2.1 її. 5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону України від 22.05.97р. № 283/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, в тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно вимог п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 р. N 165, всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), і а скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів (послуг) і не скріплюється його печаткою.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88.

Відповідно до п.2.1 ст.2 даного Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до п.2.15 та п.2.16 цього ж Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

В статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-Х1У, з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі-підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"' встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Зокрема, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДНА України від 29.03.03р. № 143 зазначено, що дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку(звітності).

Таким чином, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований па реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Встановлено, що договори купівлі продажу укладені позивачем з ТзОВ «Бліцторгтовари-3000» були реальні.

За таких підстав постановлене рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Діотермікс» задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2010 року у справі №2а-4661/10/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити. Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 08.02.2010 року №/0 та №/0 та податкові повідомлення-рішення від 26.04.2010 року №/1 та №/1.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.02.2011 року