Справа № 2а-876/10
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/9991/34585/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми, в якому просив: визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Ковпаківському районі м. Суми у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_4 пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ковпаківському районі м. Суми провести перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 01 жовтня 2009 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ковпаківському районі м. Суми виплатити ОСОБА_4 суму пенсії у розмірі різниці між розміром пенсії, що нараховувалась та виплачувалась, і розміром пенсії, яка підлягала виплаті відповідно до закону, але не була нарахована та не була отримана з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію за період з вересня 2000 року по 01 жовтня 2009 року.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_4 пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійсни перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії у відповідності до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести виплату недоплаченої пенсії з 01 жовтня 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у період з 16 квітня 1974 року по 09 березня 1992 року працював льотчиком-інструктором в Сумському учбовому авіаційному центрі ДТСААФ.

09 березня 1992 року позивача було звільнено у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років.

10 березня 1992 року ОСОБА_4 був прийнятий старшим штурманом і працював на льотних посадах до 25 квітня 1997 року, а 25 квітня 1997 року був переведений на посаду інструктора тренажера, з якої був звільнений 21 серпня 1998 року.

З 05 березня 1992 року позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до частини 1 статті 53 Закону України від 05 листопада 1991 року N 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

22 вересня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 17 листопада 1999 року №1222-XIV «Про внесення змін до деяких законів України», проте в проведенні такого перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що посади, які обіймав позивач до виходу на пенсію за вислугу років, дають підстави для призначення йому пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 зазначеного Закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина 1 статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами 1 - 3, 6 статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Дія статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків - наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1222-XIV. Предметом регулювання зазначеної статті, як вбачається з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Даною нормою, зокрема, передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 року № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу».

Згідно з підпунктом "г" пункту 1 затвердженого цією постановою Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ рахується за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 затвердженого тією ж постановою Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

Таким чином, посади, які обіймав ОСОБА_4 до виходу на пенсію за вислугою років, підпадають під підстави для призначення йому пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і перерахунку цієї пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 названого Закону.

З урахуванням викладеного, зміст статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід розуміти таким чином, що до осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, належать і члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, льотно-інструкторський склад організацій ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України.

Зазначена правова позиція щодо подібних правовідносин була висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 вересня 2007 року, 24 червня 2008 року та 02 грудня 2008 року (справи №№ 07/98, 08/143, 08/244, відповідно).

За приписами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинною на момент звернення позивача до суду з позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним адміністративним позовом 29 жовтня 2009 року. При цьому, клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивач суду не подав та не зазначив поважних причин його пропуску, а відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку, передбаченого статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали відмову відповідача у здійсненні ОСОБА_4 перерахунку пенсії протиправною та зобов'язали здійснити перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у межах річного строку звернення до суду.

Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком є необґрунтованими, оскільки положення вказаної норми застосовуються для вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 липня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало