Справа № 9266/10/2070
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 вересня 2010 р. № 2-а- 9266/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чалого І,С.,

при секретарі судового засідання Васильєва Г.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківхімволокно" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Харкова про скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Харківхімволокно", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення № від 02.02.2010 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Харкова прийняте відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконними і підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги адміністративного позову, надав аналогічні обставинам справи пояснення та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунку в іноземній валюті" при виконанні договору № F 20071112 від 25 лютого 2008 року , укладеного з нерезидентом "Zhenjiang Jerun Chemical fiber Machinery Co.Ltd" (21-3 Runxing Road RunZhou Economic Development Zone, Zhenjiang, JiangSu, China)

На підставі акта перевірки прийнято рішення від 02.02.2010 № про застосування штрафних санкцій на підставі ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунку в іноземній валюті".

05 лютого 2010 року позивач отримав рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за № від 02 лютого 2010 року в розмірі 251 332.99 гривень. Зазначені штрафні санкції застосовані відповідачем на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»за порушення останнім строків ввезення продукції за ВЄД контрактом.

Підставами для прийняття оскаржуваного рішення з боку відповідача є висновки акту позапланової перевірки позивача № 60/22-008/33901175 від 22 січня 2010 року.

Позивач не погодився з вказаним рішенням та оскаржив його в порядку передбаченому п. 5.2 ст.5 Закону України Про порядок погашення податкових зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 20.12.2000 р. №2181-ІІІ до державної податкової інспекції у ленінському районі міста Харкова, Державної податкової адміністрації у Харківській області, Державної податкової адміністрації України

02 квітня 2010 року, позивач отримав рішення Начальника ДПІ у Ленінського району м. Харкова, яким в задоволення скарги біло відмовлено.

07 квітня 2010 року позивач звернувся з повторною скаргою до ДПА у Харківській області, в якої просив відмінити прийняте рішення.

26 квітня 2010 року, позивач отримав рішення ДПА у Харківській області №1659/10/25-203 від 23 квітня 2010 року, яким в задоволення скарги біло відмолено, а оскаржувані рішення залишено без змін.

28 квітня 2010 року позивач звернувся з повторною скаргою до ДПА України, в якої просив відмінити прийняте рішення.

05 липня 2010 року позивач отримав рішення ДПА України №№6222/6/25-0415 від 01.07.2010 року, яким в задоволення скарги біло відмолено, а оскаржувані рішення залишено без змін.

Згідно з висновками акту перевірки № 60/22-008/33901175 від 22 січня 2010 року, позивачу вказано на порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», так як останнім порушено термін розрахунків у ВЕД, а саме порушено терміни надходження імпортної продукції поза межами 90 денного терміну.

Позивачем було укладено угоду № F 20071112 від 25 лютого 2008 року на суму 204 882.0 доларів США з jiang Jerun Chemical fiber Machinery Co. Ltd»на отримання від нерезидента вакуумного транспортування ПЕТ флексів, та перераховано нерезиденту грошові кошти:

- 06.03.2008 року на суму 40 976.40 доларів;

- 25.03.2008 року на суму 61 464.60 доларів;

- 13.02.2009 року на суму 92 196.90 доларів.

Граничний термін отримання продукції позивачем відповідно є 02.09.2008 року; 21.09.2008 року та 12.08.2009 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно зі ст. 37 Митного кодексу України переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке здійснюється службовими особами митниці з метою забезпечення митного контролю та для застосування засобів державного регулювання ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через територію України товарів та інших предметів.

Згідно з Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою КМУ від 09.06.97 р. N 574, вантажна митна декларація є заявою, що містить відомості про товари та інші предмети і транспортні засоби та мету їх переміщення через митний кордон України або про зміну митного режиму щодо цих товарів.

Оформлення ВМД не є єдиним документом, яким засвідчується факт і дата фактичного переміщення через митний кордон товарів, а є документом, який містить відомості про товари та мету їх переміщення через митний кордон України, який посвідчує надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів в визначений митний режим і який підтверджує, а не встановлює права та обов'язки зазначених в ВМД осіб відносно здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських операцій.

Перебування під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввезення на Україну і при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, основою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа, на якому проставлено відтиск штампу "під митним контролем" з відповідною датою, який засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

Позивачем була ввезена продукція на митну територію України, відповідно до ВМД від 21.10.2008 року № 107945.

З вантажно-митної декларацій № 107345, наданої до матеріалів справи позивачем, є відмітки Харківської митниці від 20.10.2008 про те, що товарно-матеріальні цінності знаходяться під митним контролем, що підтверджено штампом «Під митним контролем».

Відповідно до цього товар, що імпортувався підприємством пересік митний кордон України та перебуває під митним контролем з 21 жовтня 2008 року, відповідно до печатки митного органу на декларації.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що зазначена декларація була надана представникам відповідачам під час перевірки.

Також суд зазначає, відповідно до ст. 6 Митного кодексу України від 11.07.2002 р. № 92-IV межі митної території України є митним кордоном України, який збігається з державним кордоном України.

Статтею 43 Кодексу передбачено, що митний контроль здійснюється в разі ввезення товару на митну територію України (фактичне перетинання митного кордону) та розпочинається з моменту перетинання товаром митного кордону України. Товар, що перебуває під митним контролем, є фактично ввезеним на митну територію України, тобто таким, що перетнув митний кордон. Факт і дату такого перетину посвідчує штамп «Під митним контролем»на товаросупровідних документах з відповідною датою.

З огляду на викладене суд вважає, що датою імпорту є не дата оформлення ВМД, а дата фактичного перетину митного кордону України, а тому позивачем не допущено порушення строків, встановлених ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті

А отже, якщо товар згідно з умовами договору ввозиться на митну територію України, що підтверджується особистою номерною печаткою інспектора митниці «Під митним контролем»на товаросупровідних документах, у 90-денний термін з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції, що імпортується, то підстав для нарахування пені, передбаченої ст. 4 Закону України № 185/94-ВР, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов до висновку, що відповідач ні документально, ні нормативно не довів правомірність прийнятого ними спірного рішення.

З урахуванням наведеного, суд знаходить позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові збір підлягає стягненню з державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

< Текст >

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківхімволокно" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Харкова про скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення № від 02.02.2010 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Харківхімволокно" судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2010 року.

Суддя І.С.Чалий