Справа № 05/146-2А
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Справа № 36922/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Господарського суду Волинської області від 18 січня 2012 року у справі за позовом Підприємця ОСОБА_2 до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2008 року Підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції, в якому просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача від 28.10.2008 року № 001197617/0, яким позивачу зменшену суму бюджетного відшкодування по ПДВ у сумі 12787,00 грн. за серпень 2008 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки № 539/17- НОМЕР_1 від 17.10.2008 р. «Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2008 року», у висновку якого вказано про порушення позивачем п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п.п.7.4.5 , п.п. 7.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 від 03.04.1997 р. Згідно поданої до Ковельської МДПІ декларації з податку на додану вартість за серпень 2008 року та розрахунку бюджетного відшкодування задекларовано суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок у банку у розмірі 39484,00 грн. Дані внесені позивачем у декларацію по ПДВ червень 2008 р. відповідно до вимог чинного законодавства, відображають господарську діяльність, і є достовірними. Проведеною перевіркою визначення податкового кредиту розходжень з даними декларації по ПДВ за серпень 2008 р. не встановлено. За даними декларації з ПДВ за серпень 2008 р. різниця між сумою податкового зобов'язання і податкового кредиту з ПДВ за даними платника має від'ємне значення та складає 39484 грн. Перевіркою правильності визначення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ в серпні 2008 р. за даними перевірки та даними платника - розбіжностей не встановлено.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.12.2008 року зупинено провадження у справі № 05/146-2А за позовом Підприємця ОСОБА_2 до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі № 03/99-2А.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.12.2011 року провадження у справі поновлено.

Постановою Господарського суду Волинської області від 18 січня 2012 року визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції № 001197617/0 від 28.10.2008 року, яким Підприємцю ОСОБА_2 зменшену суму бюджетного відшкодування по ПДВ в сумі 12787, 00 грн. за серпень 2008 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що з актів перевірки податкового органу не вбачається порушень допущених Підприємцем ОСОБА_2 в документальному оформленні, у підтвердженні відповідних витрат та відображенні їх у бухгалтерському та податковому обліку, та не використання придбаних транспортних засобів (тягачів, напівтягачів) в оподаткованих операціях у межах їх господарської діяльності, а тому Ковельська МДПІ неправомірно прийшла до висновку про можливе включення сум ПДВ по транспортним засобах лише особам зареєстрованих на суб'єкта господарювання, а не на приватну особу.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Ковельська МДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований підприємцем виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області 19.09.2003р., про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №356251(а.с.17).

На податковий облік підприємець взятий 19.09.2003р. Ковельською об'єднаною державною податковою інспекцією за №6887 (довідка №13 від 13.01.2006р.)(а.с.19).

05 квітня 2006 року підприємець зареєстрований платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво №53435135 серія НБ №110547(а.с.18).

Ліцензія №297631 строком дії з 01.02.2006р. по 31.01.2011р. видана ОСОБА_2 Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті для здійснення господарської діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі); дозволений вид робіт - внутрішні перевезення вантажів, міжнародні перевезення вантажів(а.с.22).

На виконання умов контракту №20080606 від 06.06.2008р., укладеного між Підприємцем ОСОБА_2 (покупець) та компанією «Daimler AG vertreten durch MBVG», Німеччина (продавець) та №1050 від 18.07.2008р., укладеного між підприємцем ОСОБА_2 (покупець) та компанією "Universal Transport Poznan Sp.Zo.o" республіка Польща (продавець), підприємець придбав напівпричіп-платформу 3-х вісний марки "BROSHUIS" на загальну суму 101 137,44 грн., в т.ч. ПДВ -16 856,24 грн., та напівпричіп-платформу 3-х вісний марки "ZWALVE" на загальну суму 80 536,63 грн., в т.ч. ПДВ 13 422,77 грн., які ввіз на територію України згідно вантажно-митних декларації- №201000003/8/003924 від 16.07.08р. та №201000003/8/004380 від 29.07.2008р.(а.с.74-76). З вантажно-митних декларацій слідує, що податок на додану вартість з вартості напівпричепів в сумі 30 279,01 грн. сплачений до бюджету під час розмитнення транспортних засобів.

Дані від'ємного значення суми розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про ПДВ", позивач включив у рядок 25 декларації. Разом з декларацією ним до Ковельської МДПІ було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з розшифровкою(а.с.70-73).

Суму сплаченого ПДВ по придбаних транспортних засобах підприємець ОСОБА_2 відніс до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за липень місяць 2008року.

17.10.2008р. Ковельською МДПІ проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість по Підприємцю ОСОБА_2, що підтверджується актом № 539/17/НОМЕР_1 від 17.10.2008р.(а.с.23-30).

Зазначена перевірка проводилась Ковельською МДПІ по даних поданої Підприємцем ОСОБА_2 податкової декларації з ПДВ за серпень 2008 року вх.№25367від 19.09.2008р.

Перевіркою достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2008 року встановлено, що за результатами попередньої документальної невиїзної (камеральної) перевірки декларації з ПДВ за липень 2008 року Підприємця ОСОБА_2 було встановлено, що в порушення вимог п.п.7.7.2 п. 7.7 ст. 7 ЗУ "Про податок на додану вартість", з наступними змінами і доповненнями, завищена заявлена - позивачем сума бюджетного відшкодування за серпень 2008р. на суму 12 787,00 грн.

На підставі акту № 539/17/НОМЕР_1 від 17.10.2008р. Ковельською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.10.2008р.. № 001197617/0, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування по ПДВ у сумі 12 787,00 грн. за серпень 2008 р.(а.с.15).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону № 168/97-ВР бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

Підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 ст. 7 цього Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті;

Встановивши факт імпорту позивачем за контрактом, який був укладений ним як суб'єктом підприємницької діяльності, напівпричепу та сплати при розмитненні сум податку на додану вартість, суд першої інстанції зробив правильний висновок про правомірність формування позивачем податкового кредиту за такою ВМД.

Посилання податкового органу на факт реєстрації позивачем вказаного напівпричепу на фізичну особу ОСОБА_2, як підтвердження того, що напівпричеп був придбаний позивачем не як суб'єктом підприємницької діяльності, судом першої інстанції було обґрунтовано спростовано посиланням на норми Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, пунктом 6 яких встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що факт використання ввезених автомобілів у господарській діяльності підприємця підтверджується актами приймання-передачі основних засобів від 31.07.2008 року, інвентарними картками № 45, № 46, подорожніми листами, узгодженнями умов та режиму перевезення великогабаритних вантажів транспортними засобами, виданими Департаментом Державтоінспекції МВС України(а.с.79-81, 84-85).

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР у редакції Закону України 28.12.2007 р. № 107-VI).

Враховуючи правомірність формування позивачем податкового кредиту у податковому обліку, висновки податкового органу про зменшення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є неправомірними.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що справу розглянуто неповноважним судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до положень Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби є органами виконавчої влади.

Згідно з повідомленням Державної судової адміністрації України Волинський окружний адміністративний суд розпочав роботу з листопада 2008 року, тому відповідно до ст. 22 та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд Волинської області повинен був передати її на розгляд Волинського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Волинської області від 18 січня 2012 року у справі № 05/146-2А скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Підприємця ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції № 001197617/0 від 28.10.2008 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: О.Б. Заверуха О.М. Гінда В.В. Ніколін