Справа № 814/1200/15
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Справа № 814/1200/15

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Градовського Ю.М.

ОСОБА_1

при секретарі Аврамовій О.П.

за участю: представника ТОВ "Южное море" ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Южное Море" до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2015р. № 02,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Южное Море" звернулось до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про:

- визнання протиправною та скасування постанови Управління від 24.03.2015 року №02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 24.03.2015 року №02 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Южное Море" штрафу у розмірі 12180,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відшкодовано судові витрати в сумі 182,70 грн. з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Южное Море" ().

В апеляційній скарзі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовою особою відповідача складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.03.2015 р. за порушення позивачем п.14 Порядку здійснення державного архітектурно будівельного контролю, а саме: не виконано вимог припису №46 від 14.07.2014 р. через недопущення на об'єкт та ненадання необхідних документів для здійснення перевірки. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена п. 2 ч.6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Позивачем 24.03.2015 р. подано Управлінню заперечення на протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.03.2015 р., а також повідомлено про оскарження наказу на підставі якого здійснювалась перевірка, та припису від 12.03.2015 р.

24.03.2015 року начальником Управління винесено постанову №02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у розмірі 12180 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови, з мотивів наведених у позові.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, а відповідачем не доведено суду законність, обґрунтованість та пропорційність прийнятого рішення (постанови).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" встановлено, що порядок накладення штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244 (далі - Порядок № 244), штрафи накладаються інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підприємства, їх об'єднання, установи та організації, що допустили правопорушення у сфері містобудування, за результатами контрольних перевірок, а також перевірок, проведених за зверненнями заінтересованих юридичних або фізичних осіб.

Таким чином, умовою накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування є відповідна перевірка суб'єкта містобудування.

Згідно ч. 2 статті 41 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Закону України "Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності" встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Положеннями ч.6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" передбачено, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

1) невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у розмірі десяти мінімальних заробітних плат? зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат?

2) недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Доводи апелянта про правомірність винесеної постанови ґрунтуються на тому, що станом на 12.03.2015 року ТОВ "Южное море" не допустило на обєкт посадових осіб Управління для проведення перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що свідчить про невиконання вимог п. 1 припису №46 від 14.07.2014 року, та в діях позивача виявлені ознаки складу правопорушення за п. 1 ч.6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності". При цьому апелянт вказує на те, що хоча і в протоколі, і в постанові наявна технічна помилка в зазначенні пункту частини 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності", однак не впливає на виявлені в діях позивача ознаки складу правопорушення , передбаченого п.1 ч. 6 ст. 2 зазначеного Закону.

Проте, колегія не може прийняти їх в якості переконливих та беззаперечних доказів правомірності винесеної постанови, оскільки вони зроблені внаслідок хибного розуміння положень законодавства, а також ґрунтуються на недоведених відповідачем подіях та суперечать фактичним обставинам, наявним у справі письмовим доказам, та нормам матеріального права, яким регулюються спірні правовідносини.

Так, ТОВ "Южное море" притягується до відповідальності за невиконання припису №46 від 14.07.2014 року, яким з метою усунення виявлених порушень вимагається допустити на обєкт : "Реконструкція нежитлового обєкту за адресою: м. Миколаїв, Варварівський спуск,5 під розміщення бази відпочинку" посадових осіб Інспекції для проведення перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в термін: до 28.08.2014 року.

При цьому варто зазначити, що припис №46 від 14.07.2015 року вичерпав свою дію 28.08.2014 року, а отже наведене свідчить про протиправність дій при прийнятті постанови відповідача про притягнення ТОВ "Южное море" до адміністративної відповідальності за його невиконання при здійсненні позапланової перевірки 12.03.2015 року, після спливу терміну його виконання до 28.08.2014 року.

Крім того, колегія суддів зауважує, що розглядаючи справу про притягнення позивача до відповідальності, посадовою особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, не з'ясовано чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності; чи сповіщено суб'єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи; чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем, в порушення вимог п.20 та п.21 Порядку №244, розглянуто справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та прийнято постанову про притягнення позивача до відповідальності, всупереч об'єктивним обставинам справи, для з'ясування яких посадовими особами інспекції ДАБК не було вчинено жодних дій зі встановлення наявності підстав для накладення на позивача штрафу за порушення п.2 ч.6 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Апелянтом під час судового розгляду даної справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не надано доказів про порушення останнім правил у сфері містобудівної діяльності, за яке він має бути притягнутий до адміністративної відповідальності, зокрема за п.2 ч.6 ст.2 ЗУ "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для накладення штрафу на позивача за правопорушення, передбаченого п.2 ч.6 ст.2 ЗУ "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, не довів правомірність своїх заперечень проти адміністративного позову, законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права та не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко