Справа № 815/1429/15
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/1429/15

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Алексєєвої Т.М.,

за участю представника апелянта Державної податкової інспекції у

Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області

ОСОБА_1,

представника апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-

ЛВ" ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-ЛВ" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-ЛВ" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 23.02.2015 року № НОМЕР_1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийнято з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 23.02.2015 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 423384,64 грн. (чотириста двадцять три тисячі триста вісімдесят чотири грн. 64 коп.). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт-ЛВ" надали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не аргументованістю постанови: Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт-ЛВ" просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, позовні вимоги задовольнити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 20.01.2015 р. № 47 та направлень від 27.01.2015 р. № 51, від 27.01.2015 р. № 52, відповідно до пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України співробітниками Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області проведена фактична перевірка ТОВ «Комфорт-ЛВ» за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, 33, за результатами якої складений акт перевірки від 10.02.2015 р. № 22/15-32-22-03-19204231.

Перевіркою встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства, а саме: відповідно до видаткового касового ордеру від 20.10.2014 р. № 868 здійснювалась видача готівкових коштів в сумі 100000 грн., в якому відсутній реквізит - підпис одержувача; відповідно до видаткового касового ордеру від 24.10.2014 р. № 878 здійснювалася видача готівкових коштів в сумі 120000 грн., в якому відсутній реквізит - підпис одержувача, чим порушено п.3.5 Положення № 637. Понадліміт склав 211692,32 грн.

Крім того, перевіркою встановлено не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства за 14.01.2013 р. в сумі 542 грн., 01.11.2013 р. в сумі 188,10 грн., 05.11.2013 р. в сумі 1050 грн., 21.01.2014 р. в сумі 390 грн., відповідно до розрахункових документів, в яких платником готівкових коштів є ТОВ «Комфорт-ЛВ» без попереднього оприбуткування в касовій книзі підприємства на загальну суму 2170,10 грн., чим порушено п.2.6, п.2.8 Положення № 637.

На підставі вищевказаного акту перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення форма «С» від 23.02.2015 р. № НОМЕР_1, яким до ТОВ «Комфорт-ЛВ» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 434235,14 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 423384,64 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Постанови Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 затверджено «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (далі-Положення № 637).

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно до п. 2.8 Положення № 637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку. Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Відповідно до п. 3.5 Положення № 637 у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю. Якщо підприємство (підприємець) надає держателям електронних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний запис у касовій книзі.

Згідно до п. 3.7 Положення № 637 приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку, є відповідна квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, засвідчена підписами відповідальних осіб банку та відбитком печатки (штампа) банку. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку через інкасаторів, є копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою (готівкою), засвідчена підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для висновків щодо порушення позивачем пункту 3.5 Положення № 637 стало неприйняття фахівцями контролюючого органу для виведення залишку готівки в касі видаткових касових ордерів, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Відповідно до пункту 3.5 Положення № 637 на підставі абзацу другого статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день на загальну суму 423384,64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, готівка за видатковими касовими ордерами № 868 від 20.10.2014 р. та № 878 від 24.10.2014 р. була здана в банк, що підтверджується квитанціями про здійснення операцій з банком у ці дні (а.с. 17, 19), у зв'язку із чим висновки податкового органу щодо перевищення ліміту готівки необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 423384,64 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - до задоволення.

Правильними є висновки суду першої інстанції і щодо відмови у скасуванні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині 10850,50 грн. (2170,10 грн. х 5). Так, перевіркою встановлено не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства, що мало місце в 2013 р.

Відповідно до ч.1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Редакція ст.250 Господарського кодексу України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачає строки, протягом яких до господарюючого суб'єкта може бути застосована адміністративно-господарська санкція, та не містить обмежень.

Фінансові санкції у вигляді штрафу за несвоєчасне оприбуткування готівкової виручки є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статей 238, 239 Господарського кодексу України, отже, повинні застосовуватися у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу.

Однак, частиною 2 статті 250 ГК України встановлено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової (фіскальної) служби та митні органи. Відповідна редакція статті 250 ГК України набрала чинності з 01.01.2011 р., і саме з цієї дати поширюється на відповідні правовідносини, у т.ч. які є предметом даного спору.

З огляду на вищевикладене, та беручи до уваги фактичне не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства за 14.01.2013 р. в сумі 542 грн., за 01.11.2013 р. в сумі 188,10 грн., за 03.11.2013 р. в сумі 1050 грн., за 21.10.2014 р. в сумі 390 грн., податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 10850,50 грн. є правомірним та обґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Судова колегія не приймає до уваги доводи позивача про те, що використані кошти використані на господарську діяльність підприємства та оприбутковані в касовій книзі, оскільки такі докази позивачем надано тільки до суду апеляційної інстанції і дати правову оцінку цим документам суд першої інстанції не мав можливості. Доказів того, що суд першої інстанції відмовив позивачу у прийнятті доказів до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом неодноразово витребовувались докази про не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі підприємства у відповідача, однак відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без порушень норм законодавства та на підставі доказів, які були наявні в матеріалах справи, тому, доводи позивача, що він не розумів у суді на підставі яких аргументів відповідач зробив висновок про не оприбуткування коштів, судова колегія не приймає до уваги.

Крім того, докази (документи), які підтверджують оприбуткування коштів підприємства, могли бути тільки у позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності, якими він і повинен був доказувати свої позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-ЛВ" залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2015 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик