Справа № 2-а-2029/10
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-2029/10 Головуючий у 1-й інстанції: Колегаєва С.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

"27" вересня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Беспалова О.О..

суддів Губської О.А., Парінова А.Б.,

при секретарі Кропивному Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дітям війни, посилаючись на те, що він є дитиною війни і має право на пільги, передбачені ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", має статус дитини війни і йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, просив відновити пропущений строк звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними та зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за період з 13.04.2010р.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008р. по справі 1-28, оскільки в 2006 році Конституційний Суд України не розглядав питання відповідності Конституції України норм ЗУ "Про Державний бюджет України на 2006 рік" і підвищення пенсії проводиться лише з моменту набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. З врахуванням ст. 99 КАС України до задоволення підлягають вимоги починаючи з 13.04.2010р.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни, що підтверджується паспортом та відповідним посвідченням з відміткою "дитини війни".

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з листа з заперечень відповідач отримував підвищення в розмірі 49 грн.80 коп., щомісячно у таких розмірах: з 22 травня - 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 грн. та з 01 жовтня - 49,80 грн.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Положення визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, всупереч положенням Конституції України, вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та рішенню Конституційного Суду України, абз. 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»визначено, що підвищення пенсії дітям війни проводиться у розмірі 10 % прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність.

Виходячи із загальних засад пріоритету закону над підзаконними актами, слід визнати, що при призначенні позивачу надбавки до пенсії, як дитині війни слід виходити з положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", якою визначено розмір надбавки до пенсії, оскільки постанови Кабінету Міністрів України, за своєю юридичною природою, є підзаконними нормативними актами, мають меншу юридичну силу і не можуть змінювати положення визначені Законом.

Таким чином, особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 % мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та з урахуванням мінімального розміру пенсії для осіб, які втратили працездатність, передбаченої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

З урахуванням наведеного, колегія суддів підтримує думку суду першої інстанції, що у даному випадку, має місце порушення прав позивача щодо невиплати відповідачем пенсії у підвищеному розмірі, як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 13.04.2010 року, які підлягають захисту шляхом зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, з урахуванням мінімального розміру пенсії для осі, які втратили працездатність, передбаченої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Оскільки функції призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то відповідний обов'язок необхідно покласти саме на відповідача у справі.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року в частині проведення періоду виплати підлягає зміні, оскільки при визначенні періоду, за який ГУПФУ в м. Києві зобов'язано здійснити перерахунок пенсії позивачу, судом першої інстанції не було враховано суми виплат, які здійснювались раніше.

Крім того, відповідно до ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про адвокатуру»оплата допомоги адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та юридичною особою (адвокатським обєднанням) чи безпосередньо адвокатом. Суд може, враховуючи обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час, зменшити розмір відшкодування цих витрат.

Оскільки Закону, про який йдеться у ст. 90 КАС України, на даний час немає, розмір компенсації з урахуванням обставин конкретної справи, визначає суд відповідно до вимог постанови КМУ від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справи і порядок їх компенсації за рахунок держави». Вказаною постановою КМУ передбачений граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною - граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до п. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією при КМУ 01.10.1999р., єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтований за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару до уваги беруться такі фактори, як обсяг часу та роботи, які вимагаються для належного виконання доручення, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення для клієнта, роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт, особливі вимоги клієнта щодо строків виконання доручення, професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката, витрати адвоката, повязані з виконанням процесуальних дій у справі (копіювання документів, ознайомлення з матеріалами справи, збір доказів тощо).

Оскільки позивачем не подано доказів на підтвердження кількості витраченого часу фахівцями в галузі права на надання правової допомоги в даній справі, то колегія суддів вважає необхідним внести також зміни до постанови в частині розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на оплату правової допомоги та проведення періоду виплат.

Керуючись ст. ст. 197, 199, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року змінити, виклавши абзац третій та четвертий резолютивної частини рішення в такій редакції: "Зобов"язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 13 квітня 2010р., з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті державного мита в сумі 3 грн.40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Суддя Губська О.А.

Суддя Парінов А.Б