Справа № 825/3242/15-а
Суддя: Добрянський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Чернігів Справа № 825/3242/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Добрянського В.В.
при секретарі - Шевченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язати командування ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до особової справи ОСОБА_1 та зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби термін навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1995 року по 13 червня 1998 року.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що при оформленні особової справи співробітниками кадрового відділу було зроблено помилкові записи стосовно початку позивачем військової служби. Зокрема, початком військової служби зазначено день зарахування до Київського військового інституту управління та зв`язку, в той час, як позивач зазначає про необхідність зарахування до вислуги років строку навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Представник позивача в письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача також просив розглянути справу без його участі, надав через канцелярію суду письмові заперечення, в яких в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, оскільки вимоги позивача вважає незаконними та необґрунтованими. Посилався, що навчання громадян у військових ліцеях не є військовою службою.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 на час розгляду справи проходить військову службу в Чернігівському прикордонному загоні на посаді заступника начальника відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу у військовому званні «майор», що підтверджується поясненнями відповідача та копією довідки про проходження військової служби від 28.07.2015 № 30/914 (а.с. 12).
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу навчаючись у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1995 року по 13 червня 1998 року, який знаходився у системі військової освіти Міністерства Оборони України. На підтвердження цього суду надано копії витягів з наказів начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № 147 від 20.08.1995 та № 100 від 13.06.1998, копію атестату про повну загальну середню освіту НОМЕР_2 від 13.06.1998 та додаток до атестата, копію довідки Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № 90 від 13.05.2015 (а.с. 14-18).
Після закінчення Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою у відповідності до наказу начальника Головного Управління військової освіти Міністерства оборони України № 45 від 22.05.1998 року "Про розподіл випускників військового ліцею та ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою до вищих військово-навчальних закладів" позивач був направлений для подальшого навчання до Київського військового інституту управління та зв`язку, що підтверджено копією витягу із наказу начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 13.06.1998 № 53 (а.с. 13), в який був зарахований курсантом 22 липня 1998 року.
Однак, судом встановлено, що до послужного списку ОСОБА_1 не було включено час навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1995 року по 13 червня 1998 року. Початком військової служби зазначено день зарахування до Київського військового інституту управління та зв`язку, що підтверджується копією витягу з послужного списку майора ОСОБА_1 від 24 липня 2015 року (а.с. 19).
08 липня 2015 року позивач звернувся з рапортом (а.с. 20) до командування ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зарахування йому до загальної вислуги років та вислуги років на пенсію період навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.11.2006 № Т/10-10071 «Про зарахування окремих періодів навчання до вислуги років».
Як вбачається з матеріалів справи, листом від 10 липня 2015 року № 30/3345 (а.с. 21) позивачу було надано відповідь, якою йому було відмовлено щодо зарахування йому до загальної вислуги років та вислуги років на пенсію період навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (в редакції, що діяла на 13 червня 1998 року час закінчення позивачем ліцею) початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Така ж норма містилася у абзаці четвертому пункту четвертого розділу першого «Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93.
Відповідно до роз`яснювального листа Міністерства юстиції України від 04.04.2006 року № 22-34-278 в абзаці 5 вказано, що при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які в період з 25 березня 1992 року по 31 липня 1999 року навчались у військових ліцеях, необхідно керуватися нормами Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону від 25 березня 1992 року.
Згідно роз`яснювального листа Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 02.08.2006 року № 226/1/3055 в якому вказано, що з метою впорядкування роботи органів військового управління Збройних Сил України з питань зарахування до стажу військової служби часу навчання ліцеїстів у військових ліцеях в період з березня 1992 року по червень 1999 року і запобігання в подальшому скарг, судових розглядів вважаю доручити:
Командирам військових частин, начальникам установ, військово-навчальних закладів, обласним військовим комісаріатам в графі 12 особових справ військовослужбовців, які проходили навчання у військових ліцеях в період з березня 1992 року по червень 1999 року зробити відповідний запис (внести необхідні зміни) про початок перебування на військовій службі, момент якого вважати день прибуття на навчання до військового ліцею.
Таким чином, суд приходить до висновку, що незастосування відповідачем до спірних правовідносин ст. 24 Закону в редакції, що діяла на 13 червня 1998 року (час закінчення позивачем ліцею) та відмова в зарахуванні позивачу періоду навчання є такою, що не відповідає конституційним принципам, а також принципам, закріпленим у ч. 3 ст. 2 КАС України.
Аналогічної точки зору дотримується і Вищий адміністративний суд України, наприклад в ухвалі від 25 лютого 2009 року у справі № к-8146/07.
При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на норми Положення про військовий ліцей, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1087 та норми Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 1999 р. № 717, оскільки зазначені нормативно-правові документи прийняті після закінчення позивачем військового ліцею 13 червня 1998 року.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи виконавчої влади, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в Україні.
Згідно з вимогами ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до практики тлумачення Конституційним Судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (Рішення від 5 квітня 2001 року у справі №1-16/2001 та Рішення від 2 липня 2002 року у справі №1-8/2002 тощо), закони та інші нормативно правові акти України не поширюються на правовідносини, які виникли і не закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових актів.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись принципами адміністративного судочинства, передбаченими ст. 7 КАС України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Зобов`язати командування ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до особової справи ОСОБА_1 та зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби термін навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1995 року по 13 червня 1998 року.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Добрянський