Справа № 442/4758/14-а 2-а/442/178/2014
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/9571/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

третьої особи ОСОБА_1,

адвоката Мацея А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Дрогобицької міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_1, відділ Держземагенства в м. Дрогобичі Львівської області про визнання незаконними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Дрогобицької міської ради, в якому просили визнати незаконним та скасувати п.2.3. рішення відповідача № 424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок», визнати незаконним та скасувати п.5.1. рішення відповідача № 784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради», визнати незаконним та скасувати рішення відповідача № 1250 від 31.01.2014 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради та приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог діючої нормативної грошової оцінки земель м. Дрогобича» в частині щодо продовження терміну дії п.5.1. рішення відповідача № 784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради» та п.2.3. рішення відповідача № 424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок».

На обґрунтування позовних вимог зазначають, що вищевказані рішення грубо порушують законні права та інтереси позивачів як землекористувачів, оскільки відповідно до рішень Дрогобицької міської ради за №1161 від 28.1 1.2013 року, за №1 164 від 28.1 1.2013 року та за №1205 від 20.12.2013 року, позивачам було надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування нежитлових приміщень, а також частину з яких затверджено та передано земельні ділянки в користування за адресою: АДРЕСА_1, тобто на даний момент відсутня в натурі земельна ділянка площею 1930 кв.м., яка колись була предметом Договору оренди землі від 18.02.2009 року, укладеного між відповідачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано п.2.3. рішення ХІІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області № 424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок». Визнано незаконним та скасовано п.5.1. рішення ХХV сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області № 784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради». Визнано незаконним та скасовано рішення ХLII сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області № 1250 від 31.01.2014 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради та приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог діючої нормативної грошової оцінки земель м. Дрогобича» в частині щодо продовження терміну дії п.2.3. рішення Дрогобицької міської ради Львівської області № 424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» та п.5.1. рішення Дрогобицької міської ради Львівської області № 784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Дрогобицької міської ради Львівської області № 424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» в частині п.2.3. є неправомірним, оскільки прийняте відповідачем без додержанням положень принципів визначених ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема: необгрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення; пропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення та з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст. 124. 134 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Разом з тим, оскільки пункт 5.1. рішення Дрогобицької міської ради за №784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради» та рішення Дрогобицької міської ради за №1250 від 31.01.2014 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради та приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог діючої нормативної і грошової оцінки земель м. Дрогобича» в частині щодо продовження терміну дії пункту 2.3. рішення Дрогобицької міської ради за №424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» та пункту 5.1. рішення Дрогобицької міської ради за №784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради», які лише продовжують термін дії пункту 2.3. рішення Дрогобицької міської ради за №424 від 28.12.2011 року «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» та являються фактично похідними від даного рішення, теж є неправомірними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що судпершої інстанції приймаючи оскаржувану постанову неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи та її адвоката, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, п. 3.12. рішення XXIV сесії п'ятого скликання Дрогобицької міської ради за №716 від 30.10.2008 року, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 продовжено строк оренди земельної ділянки площею 1930 кв.м. на вул. В.Великого (згідно проекту відведення) для обслуговування території міні-ринку «Володар» строком на три роки.

На підставі вказаного рішення за №716 від 30.10.2008 року. Дрогобицька міська рада уклала з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір оренди землі від 18.02.2009 року, який зареєстровано у Дрогобицькому міському відділі Львівського регіональної філії центру ДЗК за №.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано Заяву від 17.11.2011 року про поновлення договору оренди землі на новий строк в письмовому вигляді.

Відповідачем 28.12.2011 року прийнято оскаржуване рішення Дрогобицької міської ради за №424 «Про надання в оренду та продовження терміну оренди земельних ділянок» в частині пункту 2.3. щодо продовження строку дії оренди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1930 кв.м. на вулиці В.Великого (згідно проекту відведення) для обслуговування території міні-ринку «Володар», термін дії якого в подальшому було продовжено рішенням Дрогобицької міської ради за №784 від 09.11.2012 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради» та рішенням Дрогобицької міської ради за №1250 від 31.01.2014 року «Про продовження терміну дії рішень міської ради та приведення договорів оренди землі у відповідність до вимог діючої нормативної грошової оцінки земель м. Дрогобича» в частинах, що стосуються вказаних рішень.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14 та від 09.12.2014 року у справі № 21-308а14.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року по справі № 442/4758/14-а скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Б. Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін