Справа № 823/2240/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року справа № 823/2240/15

м. Черкаси

15 год. 04 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Шалько І.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання наказу про звільнення неправомірним та зобов'язання поновити на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить:

- визнати наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №1372 від 16.07.2015 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ неправомірним;

- зобов'язати начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, на посаді слідчого СВ Соснівського РВ УМВС України в м. Черкаси.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом начальника УМВС України в Черкаській області призначено проведення службового розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння слідчим СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС капітаном міліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення. Згідно висновків службового розслідування, за грубі порушення позивачем службової дисципліни, вимог ст. 2 Закону України «Про міліцію», ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, п. 7.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України - позивача наказано звільнити з органів внутрішніх справ. На підставі вказаного службового розслідування наказом №1372 від 16.07.2015 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначив, що в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку, оскільки недоведений факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме, відсутній вирок суду, який набрав законної сили про визнання його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Таким чином позивач вважає, що оскаржуваний наказ №1372 від 16.07.2015 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі в органах внутрішніх справ. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що службовим розслідуванням встановлено грубі порушення позивачем службової дисципліни, вимог ст. 2 Закону України «Про міліцію», ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, п. 7.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, які не сумісні із подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ, зокрема, з метою отримання неправомірної вигоди та особистого збагачення, користуючись своєю належністю до органів внутрішніх справ та правовою несвідомістю пересічних громадян, капітан міліції ОСОБА_1 спровокував гр. ОСОБА_3 на передачу йому неправомірної вигоди за прийняття завідомо незаконного рішення. На підставі вищезазначеного, відповідач вважає, що наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №1372 від 16.07.2015 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності винесений правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства України та скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення, доводи позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1, капітан міліції, перебував на посаді слідчого СВ Соснівського РВ УМВС України в м. Черкаси з 17.01.2014.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що 26.06.2015 наказом начальника УМВС України в Черкаській області №1259 призначено проведення службового розслідування за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння слідчим СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС капітаном міліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 08.06.2015 гр. ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, які з її слів наніс гр. ОСОБА_3 За вказаним фактом 17.06.2015 позивачем розпочато кримінальне провадження № 0002328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_4 не надала слідству докази, які б підтверджували обставини спричинення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 19.06.2015 на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України капітан міліції ОСОБА_1 виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

В подальшому, капітан міліції ОСОБА_1, знаючи про прийняте рішення, вимагав у ОСОБА_3 неправомірну вигоду за непритягнення його до кримінальної відповідальності за фактом спричинення гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. З даного приводу ОСОБА_3 звернувся до ВВБ в Черкаській області ДВБ МВС України з письмовою заявою про вимагання у нього капітаном міліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди. 22.06.2015 за вказаним фактом слідчим відділом прокуратури Черкаської області розпочато кримінальне провадження №0000220 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, 27.06.2015 близько 13 год. 30 хв., позивач, знаходячись в приватному автомобілі НОМЕР_1 (належить гр. ОСОБА_5П.), за кермом якого перебував слідчий СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС старший лейтенант міліції ОСОБА_6, розташованому біля будинку № 30 по вул. Пастерівській у м. Черкаси, згідно їх попередніх домовленостей отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2000 грн. Після одержання неправомірної вигоди позивача та старшого лейтенанта міліції ОСОБА_6 було затримано працівниками ВВБ в Черкаській області ДВБ МВС України. Цього ж дня, капітана міліції ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.06.2015 у кримінальному провадженні № 0000220, у відповідності до вимог ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, позивачу повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка замає відповідальне становище, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Придніпровським районним судом м. Черкаси 28.06.2015 капітану міліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 35 діб та 30.06.2015 відсторонено його від займаної посади.

Під час проведення службового розслідування позивач від надання будь-яких письмових та усних пояснень відмовився, про що був складений відповідний акт від 27.06.2015.

Начальником УМВС України в Черкаській області 16.07.2015 затверджено висновок службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди слідчим СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС капітаном міліції ОСОБА_1

На підставі висновків службового розслідування відповідачем прийнято наказ від 16.07.2015 №1372 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС капітана міліції ОСОБА_1А.», пунктом 1 якого «за грубе порушення службової дисципліни» вимог ст. 2 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 1,7 Дисциплінарного статуту ОВС України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, п. 7.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України 22.02.2012 №155, що виразилось у скоєнні дисциплінарного проступку, яке є не сумісним з перебуванням на службі в ОВС, за вимагання та одержання від громадянина неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності, слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС капітана міліції ОСОБА_1 наказано звільнити з органів внутрішніх справ.

Наказом начальника УМВС України в Черкаській області від 17.07.2015 №195 о/с звільнено капітана міліції ОСОБА_1 з ОВС в запас ЗС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №565-XI порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни відповідно до підп. є п.64 Положення №114.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут ОВС.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту №3460 передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

З огляду на викладене, працівники міліції мають спеціальний правовий статус, відповідно до якого вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників ОВС. Тому, вчинок, який ставиться у вину позивачу, призводить до приниження професійної репутації, авторитету органу внутрішніх справ у громадській думці та думці окремих громадян, оскільки ставлення людей до органів внутрішніх справ впливає на рівень довіри та підтримки суспільством дій працівників міліції.

Разом з тим, такі висновки мають будуватись лише на встановлених з дотриманням діючого законодавства фактах. Факти, зазначені у висновку службового розслідування, на переконання суду, можуть бути підтверджені виключно вироком суду, що набрав законної сили, оскільки стосуються прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка замає відповідальне становище, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, що, у свою чергу, є складом кримінального правопорушення.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до статті 12 зазначеного Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1.2. Інструкції №230 службове розслідування в органах внутрішніх справ - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Так, відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 року №552, завданням службового розслідування є повне, обєктивне і всебічне розслідування обставин порушень, скоєних особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі працівники органів внутрішніх справ), виявлення причин і умов, що сприяли їхньому скоєнню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів для того, щоб кожних винний був притягнутий до відповідальності, а жоден невинний не постраждав. Службове розслідування має сприяти дотриманню законності, викоренню випадків її порушення, а також вихованню в особового складу органів внутрішніх справ почуття точного і безумовного дотримання законодавства.

Пунктами 14, 14.1, 14.3 і 14.8 Інструкції передбачено, що посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана: прийняти всі законні заходи по встановленню обставин, вказаних у п. 10 цієї Інструкції; дотримуватись передбачених законом прав та інтересів заявника, особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування; роз'яснювати заявникам і особам, у відношенні яких проводиться службове розслідування, їх права, забезпечувати здійснення цих прав у межах своєї компетенції, вирішувати в ході розслідування та по його закінченню заяви та клопотання; ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилось, за бажанням на те останньої.

Разом з цим, п. 18 Інструкції №552 визначено, що висновок по результатах службового розслідування підписується особою чи особами, що безпосередньо його проводили. До затвердження висновку керівником органу внутрішніх справ з ним ознайомлюються: керівник, підлеглі якого проводили службове розслідування, та керівник служби, працівник якої допустив порушення. При ознайомленні вказані керівники висловлюють згоду із запропонованими висновками або не погоджуються з ними, про що роблять відповідну відмітку та викладають свою окрему думку з конкретними пропозиціями в додатку до висновку. Керівник органу внутрішніх справ при затвердженні висновку по результатах службового розслідування вивчає пропозиції осіб, що проводили службове розслідування, а також викладені в окремих думках, і приймає одну із запропонованих пропозицій або своє, відмінне від інших, рішення.

Аналізуючи наведені норми Інструкції вбачається, що керівник, підлеглі якого проводили службове розслідування, та керівник служби, працівник якої допустив порушення, при ознайомленні з висновком висловлюють згоду з запропонованими висновками або не погоджуються з ними, про що роблять відповідну відмітку та викладають свою окрему думку з конкретними пропозиціями в додатку до висновку.

Суд наголошує, що безпосередній керівник позивача (ОСОБА_7В.) в порушення вимог Інструкції №552 не висловив свою думку щодо висновків перевірки про звільнення позивача з займаної ним посади та не виклав свою окрему думку щодо конкретних пропозицій з даного питання в додатку до вищезгаданого висновку службового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на дані службового розслідування, суд дійшов висновку, що вони ґрунтуються виключно на обставинах, що з'ясовуються досудовим розслідуванням стосовно позивача, відомості якого заборонено розголошувати згідно з ч. 1 ст. 222 КПК України від 13.04.2012 №4651-VI.

Крім того, пунктом 7 ст. 36 Кодексу законів про працю України визначено, що підставами для припинення трудового договору є набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи

Положеннями ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Судом встановлено, що на час винесення наказу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, вина позивача щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди не була встановлена відповідним обвинувальним вироком суду.

Крім того, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.06.2015 по справі №711/5506/15-к позивача відсторонено від посади слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області строком 60 днів з моменту проголошення ухвали, тобто до 28 серпня 2015 року включно.

Однак, вказана ухвала суду від 30.06.2015 про відсторонення позивача від посади не була виконана відповідачем, не дочекавшись результатів досудового розслідування відповідач виніс наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнив його, хоча матеріали службового розслідування базуються виключно на відомостях досудового розслідування.

Враховуючи факт недотримання відповідачем вимог Інструкції №552 при проведенні службової перевірки, відсутність обвинувального вироку суду відносно позивача, який би підтверджував факт вимагання та одержання ОСОБА_1 неправомірної вигоди, суд дійшов висновку про передчасність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №1372 від 16.07.2015 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, та поновлення позивача на посаді є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з цим, наказом начальника УМВС України в Черкаській області від 17.07.2015 №195 о/с звільнено капітана міліції ОСОБА_1 з ОВС в запас ЗС України.

Частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Черкаській області від 17.07.2015 №195 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з ОВС в запас ЗС України.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у постанові від 04.11.2014, задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень повністю або частково, скасувати акт індивідуальної дії та обовязково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

В силу положень пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ - на посаді слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України допустити до негайного виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. 11, 14, 86, 94, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №1372 від 16.07.2015 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Черкаській області від 17.07.2015 №195 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з ОВС в запас ЗС України.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ - на посаді слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ - на посаді слідчого СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2015 року.