Справа № 2а-1670/500/11
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/500/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гіглави О.В.,

при секретарі Міщенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2011 року Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови від 30 грудня 2010 року про накладення штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30 грудня 2010 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення на виконуючого обовязки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Вважає, що вказана постанова про накладання штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 26 січня 2011 року Полтавським окружним адміністративним судом за наслідками дослідження матеріалів справи встановлено, що оскаржуваною позивачем постановою від 30 грудня 2010 року за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця посадову особу Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації, а саме, в.о. начальника ОСОБА_2, притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Однак, з адміністративним позовом про скасування даної постанови звернулось Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність заміни первинного позивача на належного - в.о. начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації ОСОБА_2.

У звязку із цим, судом було постановлено ухвалу, якою зобов'язано позивача повідомити суд щодо заміни первинного позивача - Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації на належного - в.о. начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації ОСОБА_2, а також зобов'язано позивача надати належним чином завірену копію наказу на підтвердження повноважень ОСОБА_2 як виконуючої обов'язки начальника Управління.

Позивачем вказана ухвала суду залишена без реагування, вимоги суду не виконані.

За відсутності відомостей про згоду чи незгоду позивача щодо його заміни, у суду відповідно до припису статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні правові підстави для заміни первинного позивача у справі на належного.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку в судове засідання свого повноважного представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав письмові заперечення, у яких зазначив, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв у чіткій відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд розглядає справу за відсутності представників сторін та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши інші докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Машівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2008 року Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації зобов'язано провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 22 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст. 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Для примусового виконання вказаного рішення суду Машівським районним судом Полтавської області 12 грудня 2008 року видано виконавчий лист №2а-23/08.

Преамбулою Закону України Про виконавче провадження визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

На виконання наведеної норми Закону головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції ОСОБА_1 30 січня 2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Машівського районного суду Полтавської області у справі №2а-23/08 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 07 лютого 2009 року.

23 листопада 2010 року за вихідним №5976/0326 відповідач направляв до Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації лист із вимогою про необхідність до 26 листопада 2010 року виконати рішення суду.

Згідно акту державного виконавця від 13 грудня 2010 року станом на дату складання акту боржником рішення суду не виконано.

Крім того, 20 грудня 2010 року за вихідним №6715 відповідач направляв до Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації лист із вимогою про необхідність до 24 грудня 2010 року виконати рішення Машівського районного суду Полтавської області.

Однак, згідно акту державного виконавця від 30 грудня 2010 року станом на дату складання акту боржником рішення суду не виконано.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обовязок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, суд зазначає, що відсутність відповідного фінансування не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. При цьому суд бере до уваги, що судовим рішенням на позивача було покладено обовязок здійснити дії по нарахуванню та виплаті грошових коштів.

Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 33 Закону України Про виконавче провадження, проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Позивачем не надано суду доказів щодо виконання постанови Машівського районного суду від 11 серпня 2008 року, або поважних причин її невиконання, звернення до суду з питань розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надаючи оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Зміст дій, які повинен вчиняти державний виконавець з приводу примусового виконання судових рішень, передбачений зокрема статтею 87 зазначеного Закону.

Так, статтею 87 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

На виконання вимог Закону України Про виконавче провадження 30 грудня 2010 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції ОСОБА_1 виніс постанову про накладення на виконуючого обовязки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 штрафу в сумі 340 грн. 00 грн. за невиконання виконавчого документу у встановлений строк.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

При цьому, суд зазначає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу для позивача - Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації, не має зобовязального характеру, оскільки вона винесена відносно виконуючого обовязки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації ОСОБА_2, яка є належним позивачем у справі.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09 березня 2011 року.

Суддя О.В. Гіглава