Справа № К/9991/8147/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/8147/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року в справі за його позовом до Вищої ради юстиції, Верховної Ради України про визнання дій неправомірними, визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання утриматися від дій,

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й зазначав, зокрема, що рішеннями Вищої ради юстиції від 23 квітня 2008 року № 470/0/15-08 та № 471/0/15-08 встановлено порушення ним присяги судді і внесено подання до Верховної Ради України про звільнення з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва.

Посилаючись на процедурні порушення, допущенні Вищою радою юстиції при притягненні його до відповідальності та відсутність підстав для висновку про порушення присяги судді, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача, визнати протиправним і скасувати його рішення та зобов'язати Верховну Раду України утриматися від прийняття постанови за поданням Вищої ради юстиції про звільнення з посади.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року апеляційне провадження у справі в частині вимог до Верховної Ради України закрито за заявою позивача, в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог до Вищої ради юстиції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Верховної Ради України від 28 листопада 2002 року ОСОБА_4 було обрано суддею Солом'янського районного суду міста Києва безстроково.

06 березня 2007 року народний депутат України Портнов А.В. звернувся до Вищої ради юстиції з пропозицією звільнити ОСОБА_4 з посади судді у зв'язку з прийняттям ним ухвали від 5 березня 2007 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до виборчого блоку політичних партій «Блок Леоніда Черновецького» про визнання незаконним та скасування рішення, оскільки цю ухвалу було прийнято з порушенням порядку спеціалізації та розподілу справ у суді, правил підсудності, без належного мотивування.

По зазначеній заяві було проведено перевірку членом Вищої ради юстиції ОСОБА_10 і нею складено довідку від 06 квітня 2007 року про внесення пропозиції до Вищої ради юстиції про прийняття подання про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва за порушення присяги, з якою позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, та 06 квітня 2007 року один примірник довідки було йому надіслано за місцем роботи для надання пояснень щодо викладених у ній обставин.

Також у травні 2007 року до Вищої ради юстиції звернувся заступник Голови Секретаріату Президента України Пукшин І.Г. та народний депутат України ОСОБА_12 щодо дій судді ОСОБА_4 при розгляді ним адміністративної справи за позовом ОСОБА_12 до Президента України про припинення протиправних дій і визнання відсутньою компетенції щодо призначення та звільнення Генерального прокурора України.

За дорученням Голови Вищої ради юстиції членом Вищої ради юстиції ОСОБА_13 звернення було перевірено і 20 червня 2007 року складено довідку та внесено пропозицію про прийняття подання про звільнення судді за порушення присяги.

08 серпня 2007 року позивач ознайомивсь з довідкою та отримав її копію. Листом від 24 липня 2007 року голові Солом'янського районного суду міста Києва було надіслано копію довідки для ознайомлення позивача та відібрання у нього пояснень.

Пояснень та заперечень щодо довідок членів Вищої ради юстиції позивач не надав.

26 червня 2007 року з Київського апеляційного адміністративного суду до Вищої ради юстиції надійшла копія окремої ухвали від 22 червня 2007 року для виконання, у якій зазначалось, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_12 до Президента України про зобов'язання вчинити дії головуючим суддею було порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Позивача неодноразово запрошували на засідання Вищої ради юстиції для розгляду пропозиції членів ради, зокрема, 05 грудня 2007 року, 19 лютого, 18 березня, 25 березня та 23 квітня 2008 року, на які він не з'являвся та надсилав заяви про розгляд пропозицій у його відсутність у зв'язку з неможливістю бути присутнім з поважних причин.

Рішеннями Вищої ради юстиції від 23 квітня 2008 року № 470/0/15-08 та 471/0/15-08 у відсутність позивача було розглянуто пропозиції членів Вищої ради юстиції України ОСОБА_13 та ОСОБА_10 і вирішено внести подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва за порушення присяги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте на законних підставах та з урахуванням наданих повноважень, не порушуючи права позивача на участь у процесі прийняття рішення й відсутні підстави для їх скасування і покладання на Верховну Раду України зобов'язання утриматися від прийняття постанови за поданням Вищої ради юстиції про звільнення позивача.

Закриваючи апеляційне провадження в частині апеляційних вимог до Верховної Ради України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні будь-які заперечення з цього приводу від інших сторін судового процесу.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейським судом з прав людини було розглянуто справу «Олександр Волков проти України», рішення по якій набуло статусу остаточного 27 травня 2013 року.

У зазначеному рішенні Суд прийшов до висновку зокрема про те, що порядок формування Вищої Ради юстиції, у якій судді не складали більшості; присутність у її складі Генерального прокурора України; робота не всіх членів на постійний основі; участь у голосуванні членів Вищої ради юстиції, які проводили перевірку і вже висловили свою думку у письмових пропозиціях не відповідало принципам незалежності та безсторонності, які вимагаються пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі цього та інших висновків Європейський суду з прав людини постановив, що Україна має забезпечити якнайшвидше поновлення заявника на посаді судді Верховного Суду України.

Наведені висновки Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню при розгляді справи за позовом ОСОБА_4, мають значення для вирішення справи, але обставини на підставі яких вони сформовані не були встановлені судами попередніх інстанцій, а касаційний суд, відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не має повноважень встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, тому судові рішення в частині що стосується вимог до Вищої ради юстиції відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині вимог до Верховної Ради України визнаються і не оскаржуються сторонами.

Керуючись статтями 160, 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року в частині, що стосується вимог до Вищої ради юстиції скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: