Справа № 804/6523/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2015 р. Справа № 804/6523/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Нікопольська пересувна механізована колона № 4» до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,
21 травня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Нікопольська пересувна механізована колона № 4» до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28.11.2014: № НОМЕР_1 (форми «Р»), № НОМЕР_2 (форми «С»), № НОМЕР_3 (форми «Р»).
Позивач категорично не погоджується із висновками акту перевірки та вважає, що оскаржені податкові повідомлення - рішення прийняті необґрунтовано, без урахування всіх фактичних обставин та первинних документів, наявних у позивача, у звязку із чим просить суд їх скасувати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 відкрито провадження в адміністративний справі № 804/6523/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2015 о 13:30.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Відповідач зазначив, що під час проведення документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Нікопольська пересувна механізована колона № 4» податковим органом були виявлені наступні порушення.
Позивачем у 2012 році занижено суму отриманої поворотної фінансової допомоги та відображено її у додатку ІД декларації з податку на прибуток всього у розмірі 521052,00 грн.
Також, у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Промбуд Маркет» на підставі договору від 11.12.2013 № 67, на підставі чого до складу валових витрат позивачем віднесено суму у розмірі 698682,00 грн., однак в ході перевірки валові витрати позивача не визнано витратами, що повязані з його господарською діяльністю, оскільки ТОВ «Промбуд Маркет» не поданий звіт про фінансовий стан за 2013 рік, що унеможливило встановлення наявності основних засобів, трудових ресурсів, складських приміщень, необхідних для провадження господарської діяльності. Таким чином, на думку відповідача, відбулося завищення валових витрат по взаємовідносинам з означеним контрагентом на суму 698682,00 грн. та завищення податкового кредиту за результатами такої взаємодії на суму 324303, 33 грн.
Крім того, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ОСОБА_4 - Інвест», проте згідно бази автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контролюючим органом встановлена розбіжність з даним контрагентом по податковому кредиту за жовтень 2013 року на суму 3540,50 грн., а також враховані висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки, складеного у відношенні даного підприємства.
Контролюючим органом під час перевірки встановлено, що згідно договору підряду Приватне акціонерне товариство «Нікопольська пересувна механізована колона № 4» надавало послуги Концерну «Міські теплові мережі» з технічного переоснащення центральних теплових пунктів на суму 3956036,00 грн. (в т.ч. ПДВ 659339,00 грн.). Для виконання вказаних робіт залучався субпідрядник Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Лайн М». Вартість робіт склала 2162160,19 грн. (в т.ч. ПДВ - 360360,05 грн.). Передоплата Концерном «Міські теплові мережі» на рахунки позивача здійснена з вересня по жовтень 2013 року в повному обсязі.
До складу валових витрат декларації з податку на прибуток за 2013 рік позивачем віднесено нереалізовані послуги від ТОВ «Трейд Лайн М» на суму 1801827, 46 грн.
Разом з тим, під час перевірки податковим органом встановлено завищення залишку готівки в касі підприємства на суму 4145, 52 грн., у звязку з тим, що у видатковому ордері від 30.09.2011 № 64 на суму 2000,00 грн. та у відомості на видачу грошових коштів від 11.07.2013 № ПМК 00000176 на суму 2145, 52 грн. відсутні підписи отримувачів коштів.
З урахуванням зазначених порушень, що зафіксовані в акті перевірки від 31.10.2014 №3192/2201.00911240, Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення - рішення від 28.11.2014: № НОМЕР_1 (форми «Р»), № НОМЕР_2 (форми «С»), № НОМЕР_3 (форми «Р»), які на думку відповідача, є обґрунтованими, правомірними, у звязку із чим відсутні підстави для їх скасування судом.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зробленого судом, встановлено, що видами діяльності позивача є: Електромонтажні роботи (код КВЕД 43.21); Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (основний) (код КВЕД 43.22); Інші будівельно - монтажні роботи (код КВЕД 43.29); Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (код КВЕД 43.99); Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (код КВЕД 46.74); Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих (код КВЕД 47.19).
Судом встановлено, що згідно плану проведення планової виїзної документальної перевірки ПрАТ «НПМК - 4» та на підставі наказу від 19.08.2014 № 1151 відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2013, результати якої оформлені актом від 31.10.2014 № 3192/2201.00911240.
В означеному акті перевірки зазначені наступні порушення: занижено податок на прибуток на суму 486777,10 грн.; занижено податок на додану вартість на суму 386061, 90 грн.; порушено п. 2.8 та п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, в результаті чого перевищення ліміту каси складає 4145, 52 грн.
Зі змісту акту перевірки встановлено, що висновок про заниження податку на прибуток зроблений контролюючим органом з огляду на наступні обставини.
По - перше, позивачем у 2012 році отримано суму поворотної фінансової допомоги, яка відображена у додатку ІД декларації з податку на прибуток, всього у розмірі 521052,00 грн., в той час як фактично від фізичних осіб у 2012 році підприємством було отримано суму у розмірі 576671, 69 грн.
По - друге, у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Промбуд Маркет» на підставі договору від 11.12.2013 № 67, на підставі чого до складу валових витрат віднесено суму у розмірі 698682,00 грн., і вказаний договір до перевірки не наданий. Також, ТОВ «Промбуд Маркет» не поданий звіт про фінансовий стан за 2013 рік, що унеможливлює встановлення наявності основних засобів, трудових ресурсів, складських приміщень, необхідних для провадження господарської діяльності.
Крім того, Позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ОСОБА_4 - Інвест», проте під час перевірки згідно даних бази автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контролюючим органом встановлена розбіжність з даним контрагентом по податковому кредиту за жовтень 2013 року на суму 3540,50 грн., а також враховані висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки, складеного у відношенні даного підприємства.
Разом з тим, під час перевірки встановлено, що згідно договору підряду ПрАТ «НПМК -4» надавало послуги Концерну «Міські теплові мережі» з технічного переоснащення центральних теплових пунктів на суму 3956036,00 грн. (в т.ч. ПДВ 659339,00 грн.). Для виконання вказаних робіт залучався субпідрядник Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Лайн М», вартість робіт становить 2162160, 19 грн. (в т.ч. ПДВ - 360360, 05 грн.). Передоплата Концерном «Міські теплові мережі» на рахунки позивача здійснена з вересня по жовтень 2013 року в повному обсязі.
До складу валових витрат декларації з податку на прибуток за 2013 рік позивачем віднесено нереалізовані послуги, отримані від ТОВ «Трейд Лайн М» на суму 1801827, 46 грн.
Перевіркою встановлено завищення залишку готівки в касі підприємства на суму 4145, 52 грн., у звязку з тим, що у видатковому ордері від 30.09.2011 № 64 на суму 2000,00 грн. та у відомості на видачу грошових коштів від 11.07.2013 № ПМК 00000176 на суму 2145,52 грн. відсутні підписи отримувачів коштів.
На підставі акту перевірки від 31.10.2014 № 3192/2201.00911240 Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення - рішення від 28.11.2014:
- № НОМЕР_2 (форми «С»), на підставі якого до позивача застосовано штраф у розмірі 8291,04 грн. за порушення п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та згідно з абз. 3.2 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»;
-№ НОМЕР_1 (форми «Р»), за яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 579092,85 грн., з яких за основним платежем у розмірі 386061, 90 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 193030, 95 грн.;
- № НОМЕР_3 (форми «Р»), за яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 608471, 38 грн., з яких за основним платежем на суму 486777, 10 грн. та за штрафними санкціями на суму 121694, 28 грн.
Щодо взаємовідносин ПрАТ «НПМК - 4» із підприємствами субпідрядниками, а саме: ТОВ «Промбуд Маркет» та ТОВ «Асток-Інвест», суд зазначає наступне.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, між ПрАТ «НПМК 4» (генпідрядником) та ТОВ «Промбуд Маркет» (субпідрядником) укладений договір від 11.12.2013 № 67, за умовами якого останній здійснював виконання на замовлення позивача робіт із виготовлення готової конструкції для внутрішнього монтажу по встановленню побутового лічильника газу згідно з вимогами ДБН - В.2.5 20 2001 до кінця 2013 року.
Згідно п. 3.1 Договору та протоколу погодження договірної ціни (додаток № 1 до вказаного договору), вартість робіт за договором становить 3896790, 70 грн. (в т.ч. ПДВ -649465, 12 грн.).
ТОВ «Промбуд Маркет» виставило генпідряднику рахунок на оплату від 11.12.2013 № 1112 всього на суму 3896790, 70 грн.
Субпідрядником була складена та видана ПрАТ «НМПК - 4» податкова накладна від 18.12.2013 № 8531 на суму 3897358, 08 грн. (в т.ч. ПДВ 649559, 68 грн.).
Оплата робіт проведена в повному обсязі у безготівковій формі, що вбачається з виписки по рахунку позивача від 18.12.2013, яка міститься в матеріалах справи.
Саме вказана сума податку на додану вартість була віднесена позивачем до складу податкового кредиту у грудні 2013 року, а також до складу валових витрат було віднесено суму у розмірі 698682,00 грн. по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Промбуд Маркет».
Суд зазначає, що вказані обставини самі по собі не є достатніми для висновку про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки у відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустили ТОВ «Промбуд Маркет», внаслідок неподання звіту про фінансовий стан за 2013 рік.
Аналогічну позицію з цього приводу займає Верховний Суд України, викладену у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678).
Судом встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту у грудні 2013 року віднесено суму у розмірі 324303,33 грн. правомірно, вказана сума підтверджується первинними документами, які засвідчують факт здійснення господарської та засвідчують рух активів в процесі здійснення господарської операції.
Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «ОСОБА_4 - Інвест», то позивач отримав від ТОВ «ОСОБА_4 Інвест» послуги з облаштування бетонних підлог підвищеної міцності та підготовки фундаментів під печі на підставі договору від 23.10.2013 № 47, укладеного в усній формі.
Сума у розмірі 3540, 57 грн. за вказаними правовідносинами позивачем включена до складу податкового кредиту у жовтні 2013 року.
Проте суд зазначає, що наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки не може слугувати підставою для висновку податкового органу про відсутність реального здійснення господарської операції, оскільки таких висновків він може дійти в виключно ході проведення документальної перевірки підприємства та дослідження відповідних первинних документів, що вказує на необґрунтованість збільшення позивачеві грошових зобовязань з ПДВ за жовтень 2013 року на суму 3540, 57 грн.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі № 804/3317/14, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2014 залишена без змін, отже набрала законної сили 30.06.2015.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Промбуд Маркет» та ТОВ «ОСОБА_4 - Інвест» підтверджується первинними документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
На підставі вищезазначеного, судом встановлений рух активів від ТОВ «Промбуд Маркет» та ТОВ «ОСОБА_4 - Інвест» до ПрАТ «НПМК- 4».
Під час розгляду справи представник відповідача пояснила, що вказані суми податковим органом не підтверджені, у звязку з реалізацією позивачем товарів за ціною нижче їх собівартості, проте жодного посилання на документи бухгалтерського обліку та їх зв'язок з господарськими операціями з реалізації товарів позивачем за ціною, нижче собівартості в акті перевірки від 31.10.2014 № 3192/2201.00911240.
Порядок проведення податковим органом перевірок та оформлення результатів її проведення визначені главою 8 Податкового кодексу України (статті 75 86) та Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2010 № 984 (далі Порядок № 984).
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно ст. 86 цього Кодексу, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до Порядку № 984, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (пункт 4).
За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово - господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (пункт 5).
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 6).
У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;
у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;
у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті (п.5.2).
Згідно даних додатку ІД Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, сума інших доходів підприємством задекларована у розмірі 588238,00 грн., в тому числі, сума отриманої поворотної фінансової допомоги склала 521052,00 грн. (значення рядка 03.12 декларації).
Статтею 135 ПК України встановлений порядок визначення доходів та їх склад, так доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (п.135.1 ст.135 ПК України).
Згідно п. 135.5. ст. 135 ПК України, інші доходи включають, зокрема, п. п. 135.5.5 п. 135.5 цієї статті, суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.
Позивач на підтвердження відсутності порушень та відсутності факту заниження обєкта оподаткування з податку на прибуток посилається на положення абз. 4 п. 135.5.5 п. 135.5 ст.135 ПК України, у якому вказано, що положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.
Проте суд критично ставить до зазначених доводів позивача, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що суми поворотної фінансової допомоги, отриманої в тому числі від учасників у 2012 році, обліковувалися підприємством саме згідно п. 135.5.5. п. 135.5 ст. 135 ПК України.
Згідно зі ст. 317 Господарського кодексу України, будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.
Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Господарські відносини у сфері матеріально - технічного забезпечення капітального будівництва регулюються відповідними договорами підряду, якщо інше не передбачено законодавством або договором сторін. За згодою сторін будівельні поставки можуть здійснюватися на основі договорів поставки.
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між позивачем (підрядником) та Концерном «Міські теплові мережі» (замовником) були укладені договори підряду, за умовами яких позивач взяв на себе зобовязання власними або залученими силами виконати підрядні робити на обєктах, визначених цими договорами, а саме:
- договір підряду від 15.08.2013 № 38, на підставі якого ПрАТ «НПМК - 4» взяло на себе зобовязання власними або залученими силами виконати будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи на обєкті «Котельня по вул. Істоміна, 12, м. Запоріжжя - реконструкція». Ціна вказаного договору становить 1638685, 61 грн.;
- договір підряду від 14.10.2013 № 950, на підставі якого підрядник взяв на себе зобовязання власними або залученими силами виконати будівельно - монтажні та пусконалагоджувальні роботи на обєкті «технічне переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м.Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул.40 років Радянської України 59а». Ціна вказаного договору: 589867,83грн. (з яких: будівельномонтажні роботи за вирахуванням вартості ресурсів, що повертаються та з урахуванням витрат за підсумком становлять 538313, 97 грн. і пусконалагоджувальні роботи 51 553,86грн.);
В ході перевірки податковим органом встановлено, що від замовника Концерну «Міські теплові мережі» позивач протягом вересня - жовтня 2013 року отримав передоплату у розмірі 3956035,79 грн., отримана передоплата відображена в бухгалтерському обліку підприємства по кореспондуючому рахунку 311 «Розрахунки у національній валюті». Частину вказаних коштів позивачем було перераховано в адресу ТОВ «Трейд Лайн М» в рахунок оплати договорів субпідряду.
Стаття 838 Цивільного кодексу України унормовує взаємовідносини між генеральним підрядником і субпідрядник.
Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як встановлено судом, для виконання робіт за вищенаведеними договорами, позивачем у якості субпідрядника було залучено ТОВ «Трейд Лайн М» на підставі наступних договорів:
1) договору підряду від 15.08.2013 № 40, за умовами якого ПрАТ «НПМК-4» (замовник) доручив, а підрядник прийняв на себе зобовязання виконати роботи, які визначені вказаним договором. До вказаного договору сторонами складена та підписана довідка про вартість будівельних робіт за листопад 2013 року на суму 262241, 27 грн. На підтвердження виконання робіт за договором від 15.08.2013 № 40 сторонами підписаний акт приймання будівельних робіт за листопад 2013 року, з якого видно, що підрядні роботи ТОВ «Трейд Лайн М» виконувалися на обєкті: «Котельня по вул. Істоміна, 12, м. Запоріжжя» та вартість таких робіт склала 262241, 27 грн.
2) на підставі договору підряду від 08.10.2013 № 41 ПрАТ «НПМК-4» (замовник) доручив, а підрядник прийняв на себе зобовязання виконати роботи з технічного переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул. Сталеварів, 13. Вартість договірних робіт становить 280000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 зазначеного Договору, замовник здійснює попередню оплату на постачання матеріалів та обладнання згідно з виставленим рахунком на суму двосторонньої специфікації.
4) на підставі договору підряду від 14.10.2014 № 43 ТОВ «Трейд Лайн М» взяло на себе зобовязання з виконання технічного переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул. 40 років Радянської України, 59 а.
У відповідності до умов п. 1.2 цього Договору, технічне переоснащення включає в себе два етапи: постачання матеріалів та обладнання згідно двосторонньої специфікації та виконання робіт з технічного переоснащення. Договірна ціна погоджена сторонами на рівні 430000,00 грн. Згідно специфікації № 1 до вказаного договору та акту вартості матеріалів та устаткування, вартість матеріалів становить 375118, 56 грн.
5) між ПрАТ «НМПК - 4» та ТОВ «Трейд Лайн М» укладений договір підряду від 14.10.2013 № 44, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання з виконання технічного переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул. 40 років Радянської України, 90. Ціна договору погоджена сторонами у сумі 250000,00 грн. та включає в себе вартість матеріалів, обладнання та робіт, які постачаються підрядником. Згідно специфікації № 1 до даного договору вартість матеріалів, необхідних для виконання робіт, склала 182426, 38 грн.
6) на підставі договору підряду від 11.10.2013 № 45 ПрАТ «НПМК-4» (замовник) доручив, а підрядник прийняв на себе зобовязання з виконання технічного переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул. Яценко, 8. Вартість договірних робіт, включаючи вартість необхідних для такого виконання матеріалів становить 440000,00 грн. Згідно специфікації № 1 до вказаного договору вартість матеріалів становить 388000,00 грн.
7) між ПрАТ «НМПК - 4» та ТОВ «Транс Лайн М» укладений договір підряду від 11.10.2013 № 46, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання з виконання технічного переоснащення центральних теплових пунктів Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. Центральний тепловий пункт по вул. Патріотична, 32. Згідно п. 2.1 ціна договору становить 350000,00 грн.
Таким чином, за умовами вищевказаних договорів підряду, які за своєю правовою природою фактично є договорами субпідряду, ТОВ «Трейд Лайн М» взяло на себе зобовязання з виконання робіт із власних матеріалів, проте з матеріалів справи встановлено, що вказаним підприємством фактично роботи виконані лише по одному договору від 15.08.2013 № 40, на підставі якого було проведено реконструкцію та модернізацію котелень за адресами: м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 12 та по вул. Горького, 6.
Що стосується решти договорів підряду, укладених між ПрАТ «НПМК - 4» та ТОВ «Трейд Лайн М», то фактичне їх виконання останнім повинно було здійснюватися в два етапи: закупівля необхідних матеріалів та обладнання, безпосереднє виконання робіт, проте в процесі розгляду справи судом зясовано, що фактично ТОВ «Трейд Лайн М» виконаний лише перший етап робіт - постачання позивачеві матеріалів для виконання робіт, що підтверджується первинними документами: податковими та видатковими накладними, які перелічені вище.
Поставлені матеріали позивачем були прийняті на баланс, що підтверджується інвентаризаційним описом товарно - матеріальних цінностей від 03.12.2013 № 12, підписаним інвентаризаційною комісією, яка діє у ПрАТ «НПМК - 4».
Другий етап виконання вищенаведених договорів (безпосередньо роботи ТОВ «Трейд Лайн М») не виконувався, у звязку з чим між сторонами були підписані наступні додаткові угоди від 02.12.2013 № 1 до договорів підряду №41 - № 46, якими припинено дію означених договорів на етапі постачання матеріалів, у звязку з неможливістю їх подальшого виконання ТОВ «Трейд Лайн М».
Позивачем на користь ТОВ «Трейд Лайн М» було здійснено оплату у сумі 2162160, 19 грн.
З урахуванням вищенаведеного, позивачем у перевіряємому періоді було віднесено до складу валових витрат у рядку 05.1 СВ Податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік суму у розмірі 1801827, 46 грн., яка включає здійснені підприємством витрати на придбання матеріалів у ТОВ «Трейд Лайн М» за договорами: від 08.10.2013 № 41, від 08.10.2013 № 42, 14.10.2014 № 43, від 14.10.2013 № 44, від 11.10.2013 № 45, від 11.10.2013 № 46 та вартість виконаних робіт на підставі договору від 15.08.2013 № 40.
Як вказано в акті перевірки (на стор. 10 акту) отримані від ТОВ «Трейд Лайн М» субпідрядні роботи у сумі 1801827, 46 грн. не реалізовані до кінця звітного періоду 2013 року
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У відповідності до п. 138.1. ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п.138.2. ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Пунктом 138.4. ст. 138 ПК України визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
В ході проведення податкової перевірки податковим органом в акті перевірки вказано про те, що ПрАТ «НПМК - 4» в порушення п. 138.4 ст. 138 ПК України завищені валові витрати по рядку 05.1 СВ Декларації «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт/послуг) за 2013 рік» на суму 1801827, 46 грн. на суму не реалізованих субпідрядних робіт, отриманих від ТОВ «Трейд Лайн М», що в свою чергу стало підставою для висновку про заниження податку на прибуток на суму у розмірі 342347, 20 грн.
Такі доводи податкового органу не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та були спростовані наявними в матеріалах справи документами, оскільки позивачем до складу валових витрат віднесені лише суми придбання матеріалів за наведеними вище договорами підряду, вартість невиконаних ТОВ «Трейд Лайн М» робіт за означеними договорами позивачем до валових витрат не включалась.
Суд критично ставиться до доводів податкового органу щодо не надання позивачем під час перевірки договорів, укладених із ТОВ «Трейд Лайн М», з огляду на те, що вони не підтверджені жодними доказами та у відповідача відсутні акти, складені у відношенні позивача про ненадання документів під час перевірки.
З урахуванням наведених вище обставин, витрати, які сформовано позивачем у перевіряємому періоді по взаємовідносинам із ТОВ «Промбуд Маркет» у сумі 698682, 92 грн. та ТОВ «Трейд Лайн М» у сумі 1801827, 46 грн., сформовані ПрАТ «НПМК - 4» правомірно, на підставі фактично здійснених витрат та підтверджені наявними в матеріалах справи первинними документами і встановленими фактичними обставинами справи.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.11.2014 № НОМЕР_3 ( форми «Р») в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств всього у розмірі 593871,22 грн., з яких за основним платежем у розмірі 475096,97 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 118774, 25 грн. В іншій частині позовні вимоги про скасування означеного податкового повідомлення - рішення задоволенню не підлягають, у звязку із їх необґрунтованістю.
Щодо порушення, зафіксованого на стор. 48 акту перевірки від 31.10.2014 № 3192/2201.00911240, а саме: завищення залишку готівки в касі підприємства на суму 4145,52 грн., у звязку із тим, що у видатковому ордері від 30.09.2011 № 64 на суму 2000,00 грн. та у відомості на видачу грошових коштів від 11.07.2013 № ПМК 00000176 на суму 2145,52 грн. відсутні підписи одержувачів, що є порушенням п. 2.8 та п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Нацбанку України від 15.12.2004 (далі - Положення), суд зазначає наступне.
У відповідності до п. 28 Положення, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь - якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.
За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.
Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.
Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь -який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.
Як встановлено п. 3.5. Положення, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.
Абзацем 2 вказаного пункту Положення чітко визначено, що для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.
В матеріалах справи наявна відомість на виплату грошей № ПМК 00000176 від 11.07.2013, з якої вбачається, що співробітнику ОСОБА_5 були видані грошові кошти у сумі 2145, 52 грн, проте підпис вказаної особи в означеній відомості відсутній.
З акту перевірки вбачається, що аналогічне порушення вже мало місце на підприємстві позивача, а саме: у видатковому косовому ордері від 30.09.2011 № 64 відсутній підпис отримувача грошових коштів у сумі 2000,00 грн. Вказаний факт представником позивача не заперечувався, таким чином, всього завищено суму у розмірі 4125, 52 грн.
Відповідальність за вказане порушення встановлена абз.2 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 , відповідно до якого, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення - рішення від 28.11.2014 № НОМЕР_2 (форми «С»), за яким до ПрАТ «НПМК - 4» застосовано штрафну санкцію за порушення п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, у двократному розмірі такого перевищення, як це передбачено абз.2 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95, всього на суму 8291,04 грн.
Відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Нікопольська пересувна механізована колона № 4» до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 28.11.2014 № НОМЕР_1 (форми «Р»), № НОМЕР_2 (форми «С2), № НОМЕР_3 (форми «Р») задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.11.2014 № НОМЕР_1 ( форми «Р»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 28.11.2014 № НОМЕР_3 (форми «Р») в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 593871, 22 грн., з яких за основним платежем у розмірі 475096,97 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 118774, 25 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Нікопольська пересувна механізована колона № 42 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2342 ( дві тисячі триста сорок дві) грн. 74 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 12 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1