Справа № 806/1897/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" вересня 2015 р. Справа № 806/1897/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" червня 2015 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Житомирське обласне відділення ФСЗІ) звернулось до суду із позовом до Державного підприємства "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК" (далі - ДП "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК") про стягнення санкцій та пені за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 33420 грн 87 коп.

Позов обґрунтовано тим, що ДП "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК" має заборгованість з адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 33420 грн 87 коп., з яких: 32290 грн 72 коп. - заборгованість зі сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та 1130 грн 15 коп. - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій. Просить стягнути з відповідача 33420 грн 87 коп. на погашення заборгованості з адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирське обласне відділення ФСЗІ звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідачем подавались до Лугинського районного центру зайнятості звіти. Відповідно до листа Лугинського районного центру зайнятості від 25.03.2015 р. №302 ДП "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК" подавало щомісячну звітність за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії) ".

З обумовлених доказів вбачається, що відповідачем вжито заходів для створення робочих місць для інвалідів та поінформовано центр зайнятості про наявність вільних вакансій з метою підбору останнім бажаючих працевлаштуватися.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази, колегією суддів враховано, що згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.1 ст. 20 цього Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Попри те, в силу вимог з ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. З наведеного слідує, що нарахування, вданому разі, адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання, у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.04.2013 року, 16.04.2013 року , які відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За наявних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем вчинено всіх, передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування інвалідів згідно нормативу, що свідчить про відсутність складу правопорушення в діях відповідача.

В супереч обумовленому, позивачем не доведено факту, що з боку відповідача мало місце порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а тому вимоги позивача щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є необґрунтованими та безпідставними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Ст.200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Правильне по суті судове рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Державне підприємство "Лугинське державне лісогосподарське агропромислове підприємство "Лугинський держлісгосп АПК" вул.Базарна,12 А,смт.Лугини,Лугинський район, Житомирська область,11301

- ,