Справа № 2а-76/09
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 23696/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендера І.Я., Каралюса В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 27.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановила:

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначав, що 29.12.2008 року державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_3, розглянувши протокол від 27.11.2008 року, виніс постанову №55, де визнав позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 27.04.2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 29 грудня 2008 року №55, згідно якої 27.11.2008 року виявлено самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки 0.80 га., на котрій влаштував водойми в с.Ілів, біля урочища «Лазов» Миколаївського району, на землях сільськогосподарського призначення.

Форма власності спірної земельної ділянки державна, в користування така нікому не надавалась.

Також встановлено, що ОСОБА_1С, згідно рішення Стільської сільської ради від 19.09.2008року №217 «Про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки», з якою він перебуває у родинних відносинах, акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 18.11.2008року та протоколу сходу села Ілова Миколаївського району від 21.09.2008року самовільно використовував земельну ділянку площею 0,80га. в с.Ілів.

Проте, дані документи недають дозволу на користування земельною ділянкою, а передбачають собою лише підготовчі дії до оформлення правовстановлюючих документів. Тим, більше, на самовільно зайняту ОСОБА_1 земельну ділянку рішенням Стільської сільської ради від 19.09.2008року дано згоду про надання ОСОБА_5 земельної ділянки, а не ОСОБА_1

Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельних ділянок вважаються будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації.

Правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП з об'єктивної сторони передбачає заняття особою за власною ініціативою та у власних цілях земельної ділянки, яка не належить йому на праві землекористування чи власності.

Частина 1 ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський правопорядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти позову.

З наведеного вбачається, що відповідач діяв межах своєї компетенції, порушень вимог чинного законодавства не вчинив, а тому доводи апеляційної скарги являються безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 27.04.2009 року у справі №2а-76/09 без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_6