Справа № 806/1735/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач: Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

15 вересня 2015 року Справа № 806/1735/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про закриття провадження у справі у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. провадження в адміністративній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення 32599,20 грн у частині позовних вимог до ОСОБА_3 закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Позивач та відповідачі не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_3 сплачену тимчасову державну допомогу за період з 01.09.2010 по 30.04.2014 в сумі 29512 грн 80 коп. та із ОСОБА_4 неправомірно отримані кошти за період з 01.05.2014 по 31.08.2014 в сумі 3086 грн 40 коп. на користь Державного бюджету України в особі Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської райдержадміністрації Житомирської області. При цьому зазначав, що так як ОСОБА_3 ухилявся від сплати аліментів на дітей, то, за заявою ОСОБА_4, дітям - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 призначено тимчасову допомогу. За період з 01.09.2010 по 31.08.2014 ОСОБА_4 отримала тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 32599 грн. Із довідки відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції від 16.09.2014 № 15-623 встановлено, що ОСОБА_4 отримувала від ОСОБА_3 аліменти на дітей у квітні 2014 року та з червня по серпень 2014 року. У зв'язку з тим, що відповідачка не повідомила Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області про ці обставини їй безпідставно було виплачено тимчасову допомогу з травня по серпень 2014 року в розмірі 3086,40 грн, яку позивач просить стягнути з неї. Також посилаючись на приписи п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189, та ч. 9 ст. 181 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з ОСОБА_3 виплачені на утримання дітей кошти у розмірі 29512,80 грн.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що спір щодо стягнення з ОСОБА_3 сплаченої тимчасової державної допомоги за період з 01.09.2010 по 30.04.2014 в сумі 29512 грн 80 коп. належить розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, місцевим загальним судом.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб'єкт владних повноважень" означає: орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписам наведених норм кореспондують положення ч. 2 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, приписи якої, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для всіх судів України.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач у справі звернувся до суду з приводу повернення надмірно сплачених відповідачу сум соціальної допомоги, а не здійснення обчислення, перерахунку, виплат сум соціальної допомоги, при цьому, серед вичерпних підстав КАС України, на основі яких суб'єкт владних повноважень може звернутися з позовом до адміністративного суду, повернення безпідставно отриманих коштів немає, колегія суддів вважає, що наведений спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205-206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року про закриття провадження у справі без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління праці та соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області вул. Садова,3,м.Бердичів,Житомирська область,13300

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

4-ОСОБА_4 АДРЕСА_2