Справа № 826/13927/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2015 року 08:40 № 826/13927/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доКиївської міської митниці ДФС
про скасування рішення, визнання нечинною та скасування картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської митниці ДФС, у якій просить суд:

- скасувати рішення №КТ-114-2015 від 11.06.2015 про визначення коду товару;

- визнати нечинною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250001/2015/00081;

- зобов'язати відповідача здійснити митне оформлення товару, отриманого позивачем за контрактом від 15.05.2015р. № 150515, за кодом УКТЗЕД, що вказаний у митній декларації від 03.06.2015 № 100250001.2015.006091, а саме .

Ухвалами суду від 30.07.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 18.08.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками відповідача щодо порушень позивачем положень Закону України «Про митний тариф України». Посилався на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, при цьому посилаючись на те, що декларантом не вірно визначено код УКТ ЗЕД імпортованих товарів, що, в свою чергу, призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету. За таких обставин, митний орган просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовим клопотанням сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Декларантом ТОВ «МЕТА-ГРУП» ОСОБА_1 03.06.2015 була подана до митного оформлення МД № 100250001/2015/006091, в якій товар № 1 «Дрилі алмазного буріння...» задекларовані за кодом 8467 21 99 00 УКТ ЗЕД, як ручний інструмент.

11 червня 2015 Київською міською митницею ДФС, на підставі Закону України «Про митний тариф України», Митного кодексу України, Пояснень до УКТЗЕД, акта митного огляду, керівництва з експлуатації імпортованих товарів та інформації мережі Інтернет, прийнято рішення про визначення коду товару від 11.06.2015 № КТ-114-2015, яким частину імпортованих товарів класифіковано за кодом УКТЗЕД 8464 90 00 00 - інші верстати.

В подальшому, 15.06.2015 відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів та запропоновано декларанту подати нову митну декларацію з урахуванням відомостей, встановлених в процесі виконання митних формальностей.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних вище рішення про визначення коду товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

15 травня 2015 між ТОВ «МЕТА-ГРУП» (покупець) і компанією Elektrowerkzeuge GmbH Eibenstock (продавець) укладено контракт № 15052015, згідно з умовами якого продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується купити машини, обладнання, інструменти, запасні частини до них, далі іменовані ТОВАР(ПРОДУКТИ), асортимент, ціни, кількість, строк і умови оплати, а також, строк і умови поставки якого, зазначені в інвойсах, які є невід'ємними частинами даного Контракту, на кожну партію Товару що поставляється.

На підставі вказаного вище контракту, інвойсу № 16221275 від 21.05.2015, CMR та ряду митних декларації (а.с. 58-86 Том І), ТОВ «МЕТА-ГРУП» ввезено на митну територію України, в тому числі: дриль алмазного буріння DB160 з нахилом (25шт.); дриль алмазного буріння DB 160 без нахилу (25шт.); дриль алмазного буріння DBE 162 (10шт.); дриль алмазного буріння DBE 352 (10шт.); дриль алмазного буріння ЕВМ 250/2RP + BST250 (10шт.); дриль алмазного буріння PLE 450В (4шт.); дриль ЕНВ 32/4.2 (2шт.); дриль END 1550 OP (2шт.); дриль ETN 162/3 Р (10шт.). Також ТОВ «МЕТА-ГРУП» імпортовано набір для дрилі алмазного буріння, набір для кріплення та бак для подачі води.

Митним оформленням вказаних товарів займалась позивач - ОСОБА_1. При цьому, ОСОБА_1, не є суб'єктом правовідносин (стороною, учасником) договору від 15.05.2015 № 15052015.

Тобто, під час митного оформлення імпортованих ТОВ «МЕТА-ГРУП» товарів, позивач виконувала функцію уповноваженої особи декларанта - ТОВ «МЕТА-ГРУП».

В подальшому, під час проведення митного огляду, зазначених вище товарів, відповідачем виявлено невідповідність відомостей про товари, що заявлені позивачем у графі 31 їх зовнішньому вигляду.

Як наслідок, 04.06.2015 відповідачем складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с. 87 Том І).

11 червня 2015 уповноваженою особою відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міської митниці ДФС прийнято рішення про визначення коду товару № КТ - 114-2015, відповідно до якого ввезені товари класифікуються як «Установки алмазного буріння, які застосовуються для мокрого свердління бетону, каменю та аналогічних матеріалів», код товару гр. 33 ВМД - .

Обґрунтовуючи наявність порушеного права, позивач посилається на те, що співробітники митниці, на свій власний розсуд, на око, визначили, що імпортовані дрилі не являються ручним інструментом, а є верстатами, хоча, як зазначає позивач, є очевидним, що вказані прилади, за своїми ознаками та характеристиками, являються ручним інструментом з вмонтованим електродвигуном, враховуючи, що головний робочий рух здійснюється основним двигуном, а допоміжний рух (подача) і керування - вручну. Під час роботи маса машини повністю або майже повністю утримується руками оператора.

Крім того, позивач зазначила, тільки фахівець, уповноважений вирішувати питання класифікації товару.

Інших доводів неправомірності оскаржуваного рішення про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів, позивач не навів.

При цьому, представник позивача під час розгляду справи не зміг пояснити суду з посиланням на норми чинного законодавства України, яким чином саме по собі рішення про визначення коду товару та картка відмови, порушують охоронювані законом права та інтереси позивача, з урахуванням того, що імпортером товарів є ТОВ «МЕТА-ГРУП».

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Відповідно до змісту п. 6 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України особа звертається до адміністративного суду за захистом права, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Відсутність порушеного права, що підлягає судовому захисту, є самостійною підставою для відмови в задоволені позову.

Захисту в судовому порядку підлягає порушене право або законний інтерес. При цьому, обґрунтування наявності такого права або інтересу, що підлягає судовому захисту, покладається на позивача.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 К/800/39880/14, постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед», про визнання протиправними та скасування рішень.

Частиною 7 ст. 69 Митного кодексу України визначено, що рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Правовий аналіз ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України дає змогу дійти висновку, що законодавець наділив правом на оскарження рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів не будь-яку особу, а лише декларанта або уповноважену ним особу.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

В межах спірних правовідносин декларант - ТОВ «МЕТА-ГРУП» не оскаржує рішення про визначення коду товару та не є учасником даного спору.

Пунктом 63 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов'язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

В матеріалах справи відсутні будь-які договори або належним чином оформлені доручення, видані ТОВ «МЕТА-ГРУП» на ім'я ОСОБА_1, які б свідчили про наявність порушеного права саме позивача.

Суд відзначає, що єдиним документом, який порушує права позивача є протокол про порушення митних правил № 471/10000/15 від 15.06.2015, який, однак, підлягає оскарженню в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Самі по собі рішення про визначення коду товарів та картка відмови, хоч і є обов'язковими, відповідно ч.7 ст. 69 Митного кодексу України, проте прав та законних інтересів позивача, в даному випадку, не порушують. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність охоронюваних законом прав або інтересів позивача.

Позовна вимога про зобов'язання здійснити митне оформлення товару задоволенню не підлягає, адже позивач, в даному випадку, не є власником імпортованого товару або особою, яка наділена правом володіти, розпоряджатись чи користуватись імпортованим товаром.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський