Справа № 2а/1270/3421/2012
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 року справа №2а/1270/3421/2012 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.,

секретар Костроміна Г.С.,

за участю сторін: від позивача ОСОБА_2, від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку, Державної податкової служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року по справі № 2а/1270/3421/2012 за позовом приватного підприємства «Теплохім» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку, Державної податкової служби у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення про результати розгляду скарги , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПП «Теплохім» звернувся з позовом до відповідачів в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 23.02.2012 року № про визнання податку на прибуток, нарахування штрафних санкцій та від 23.02.2012 року № про визначення податку на додану вартість, нарахування штрафних санкцій, а також визнання нечинним рішення про результати розгляду скарги від 24.04.2012 року №6053/10-408 ДПС Луганської області.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року по справі № 2а/1270/3421/2012 позовні вимоги задоволені повністю.

Відповідачі не погодились з постановою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати цю постанову та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права приходить до наступного.

Відповідачем була проведена перевірка і зроблено висновок про нікчемність договорів ПП «Теплохім» з ПП «Інтенція», ТОВ «Оріал», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», порушення позивачем п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період що перевірявся на загальну суму 364808 грн., а також порушення п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198 ПК України в результат чого занижено податок на додану вартість в період що перевірявся на загальну суму 305398 грн.

За наслідками перевірки відповідачем ДПІ у м. Сєвєродонецьк 23 лютого 2012 року було прийняті податкове повідомлення-рішення № про визначення податку на прибуток на суму 364807,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 27082,25 грн., та податкове повідомлення-рішення № про визначення податку на додану вартість на суму 305398,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 29834,75 грн.

Встановлено , що у перевіряємий період позивач мав договірні відносини з ПП «Інтенція», ТОВ «Оріал», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», щодо яких податковим органом, де знаходяться на податковому обліку контрагенти, здійснено перевірку та встановлено нікчемність укладених угод.

Також судом першої інстанції встановлено і з цим погоджується судова колегія, що ПП «Теплохім» та ПП «Інтенція» уклали договір поставки №56 від 05.04.2011 та в подальшому додаткову угоду №1 від 18.04.2011р. та на виконання цього договору ПП «Інтенція» всі необхідні документи, які були предметом огляду під час перевірки та заперечень щодо документів від сторін не надходило. Таким чином позивач відніс до складу валових витрат по зазначеним накладним суму 197051,00 грн.

На підставі п.2.3 договору поставки №56 від 05.04.2011 р. та додаткової угоди №1 від 18.04.2011 р. до цього договору ПП "Інтенція" здійснювало поставку будівельних матеріалів на адресу ПП "Теплохім" за власний рахунок за допомогою використання транспортних засобів третіх осіб.

Відповідно до п.2.6 договору поставки №56 від 05.04.2011 р. ПП "Теплохім" отримує будівельні матеріали у власність від ПП "Інтенція" після підписання накладної яка підтверджує факт передачі будівельних матеріалів від ПП "Інтенція" до ПП "Теплохім".

З огляду на умови договору №56 від 05.04.2011 Покупець - ПП «Теплохім» - не повинен сплачувати Продавцю - ПП «Інтенція» - додаткові кошти за перевезення вантажу, а тому товарно-транспортна накладна не повинна зберігатися у позивача. Суд обґрунтовано вважав, що належним доказом отримання товару за договором є податкові накладні, про що зазначено в п.2.6 Договору. Такі ж обставини правильно встановлено щодо ТОВ «Оріал».

Крім того, судом першої інстанції досліджено спірні договірні відносини позивача з ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж». Позивачем укладались договори на виконання ремонтно-будівельних робіт, за якими замовник (ПП «Теплохім») доручає, а підрядник (ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж») зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи на вказаних у договорах об'єктах.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст.839 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.6.1 вищевказаних договорів ремонтно-будівельні роботи виконувалися ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" з власних матеріалів, а також передбачалася можливість з попередньої письмової згоди ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" матеріали також міг надавати ПП "Теплохім".

Відповідачем в акті перевірки вказано про можливість виконання ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» за задекларованою кількістю працюючих осіб об'єму робіт відповідно до актів виконаних робіт. Посилання представника відповідача на те, що позивач ПП «Теплохім» не надав належних доказів, що саме працівниками ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» або працівники залучених третіх осіб виконані ремонтно-будівельні роботи на об'єктах, вказаних у договорах, спростовується п.4.4.1 п.4 договорів, укладених між позивачем ПП «Теплохім» та ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», відповідно до якого підрядник (ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж») координує діяльність залучених субпідрядників під час виконання умов договору. Замовник (ПП «Теплохім») відповідно до п.п.4.2.1 п.4.2 Договору має право, а не обов'язок, як на тому наполягає відповідач, доступ без перешкод до робіт Підрядчика у робочій час для перевірки якості виконаних робіт. За результатами виконаних ремонтно-будівельних робіт складалися та підписувалися акти форми КБ-2в та довідки КБ-3, в яких вказувалося зміст, структура, видатки матеріалів та вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт, на підставі яких виписувалися податкові накладні. Відповідачі не дослідили в ході перевірки, питання про те, що за вищевказаними договорами на виконання ремонтно-будівельних робіт ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" використовувало трудові ресурси, склади, транспортні засоби субпідрядних організацій та забезпечувало координацію їх діяльності в ході виконання умов вищевказаних договорів, що не відображено в акті перевірки №211/22-31572708 від 10.02.2012 року.

Колегія погоджується, що з урахування наданих позивачем у якості доказів здійснення господарських операцій первинних документів, слід вважати, що податковим органом на підставі актів перевірок ПП «Інтенція», ТОВ «Ореал», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», без належного аналізу умов договору, без врахування обставин, які впливають на формування валових витрат, ґрунтуючись лише на актах перевірки контрагентів, дійшов помилкового висновку про порушення позивачем норм п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період що перевірявся на загальну суму 364808 грн., а також порушення п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України в результат чого занижено податок на додану вартість в період що перевірявся на загальну суму 305398 грн.

Крім того, попередніми судовими рішеннями встановлено, що акти перевірки, як доказова база порушення норм податкового законодавства, складені податковими органами, де на обліку перебувають ПП «Інтенція», ТОВ «Оріал», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», не можуть бути враховані як належні докази порушення позивачем ПП «Теплохім» норм податкового законодавства.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо позовних вимог позивача в частині визнання нечинним рішення про результати розгляду первинної скарги від 24.04.2012 за №6053/10-408 ДПС у Луганській області, слід вважати частково помилковими.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті приписів Кодексу адміністративного судочинства України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушеного права або законного інтересу на момент звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Діяльність податкової служби в процедурі адміністративного оскарження рішень є дискреційним повноваженням відповідача. Дискреційність повноважень - це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень.

Отже, мотивація, спосіб її викладення, прийняття рішення в процесі адміністративного оскарження, визначеного нормами Податкового кодексу України, мають дискреційний характер, і є досудовим порядком вирішення спору, а тому не може підлягати оцінці судом. Рішення про результати розгляду скарги не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав платника податків, а тому не є актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 КАСУ. Таким чином, позовні вимоги щодо Державної податкової служби, не можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді, а відтак провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої ст. 157 КАС України, в іншій частині постанова суду є законною і обґрунтованою.

Керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 81, 82, 156, 159, 160, 184, 195, 196, 198-200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку, Державної податкової служби у Луганській області задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року по справі № 2а/1270/3421/2012 за позовом приватного підприємства «Теплохім» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку, Державної податкової служби у Луганській області скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України від 24.04.2012 року №6053/10-408, провадження у справі в цій частині закрити, в решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2012 року по справі № 2а/1270/3421/2012 залишити без змін.

Вступна та резоютивна частини ухвали проголошені в судовому засіданні 8 серпня 2012 року, повний текст буде виготовлений 13 серпня 2012 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Білак С.В.

ОСОБА_5