Справа № 754/1721/15-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/1721/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буш Н.Д. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ганечко О.М.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 (довіреність від 12.03.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про часткове скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила скасувати п.2.1. Розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.10.2014 року № 593 «Про розгляд заяв громадян та організацій Деснянського району з квартирних питань»; зобов'язати Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію здійснити постановку неповнолітнього ОСОБА_5 на квартирний облік громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ухваленого при неповному з»ясуванні обставин, які мають суттєве значення, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивачка та її представник доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3 є опікуном неповнолітнього ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам'янка Тельманівського району Донецької області.

Відповідно до повідомлення Будьонівської районної у місті Донецьку ради за № 05-5-257 від 28.08.2006 року ОСОБА_5 поставлений на первинний облік 19.07.2006 року за №6/127 у Будьонівському районі як дитина - сирота.

Рішенням виконавчого комітету Новосьоловської сільської ради Тельманівського району №38 від 14.12.2006 року за малолітнім ОСОБА_5 закріплено 1/2 частину житла, яке знаходиться в с. Кам'янка Тельманівського району Донецької області.

Відповідно до довідки Київського військового ліцею ім. І. Богуна від 10.09.2014 року ОСОБА_5 навчається в цьому ліцеї, де постійно перебуває та знаходиться на повному державному утриманні; термін навчання по червень 2016 року.

09.10.2014 року позивач звернулась до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про зарахування її підопічного ОСОБА_5 на квартирний облік по категорії дітей-сиріт, проте, Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №593 від 24.10.2014 року в прийнятті на квартирний облік ОСОБА_5відмовлено на підставі ч. 2 ст. 39 ЖК Української РСР, ч.ч.1, 2 ст. 32 та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства».

Дана відмова є предметом цього позову, оскільки позивачка вважає її протиправною. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1,2 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, як суб»єкт владних повноважень, діяв правомірно, що він і довів суду відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Статтею 32 цього Закону визначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Також, згідно з ч. 3 ст. 39 Житлового Кодексу Української РСР діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Як вбачається з листа Міністерства оборони України від 24.12.2014 року, с. Кам'янка Тельманівського району Донецької області включено до переліку населених пунктів, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно акту обстеження квартири, яка закріплена за дитиною-сиротою ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, складеного комісією служби у справах дітей Тельманівської районої державної адміністрації Донецької області 12.03.2015 року, квартира зачинена, знаходиться в антисанітарному стані.

За приписами ч. 5 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомної сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або місцем проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.46 Житлового кодексу Української РСР, поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 64 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, визначено, що у разі коли у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, після досягнення дитиною 16-річного віку служба у справах дітей за місцем походження або проживання дитини з урахуванням її бажання подає районній, районній у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органові міської, районної у місті, сільської, селищної ради документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що обов»язок щодо взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, дітей-сиріт, які не мають власного житла або у разі неможливості повернення до нього, покладений на орган місцевого самоврядування за місцем походження дитини, або місцем проживання дитини до встановлення опіки, влаштування в сім'ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, або за місцем проживання дитини, в той час, як Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація таким органом місцевого самоврядування не є.

Крім того, слід зазначити, що, знаходження населеного пункту, в якому за неповнолітнім закріплено житло, в зоні проведення антитерористичної операції, не є належним доказом неможливості повернення до нього неповнолітнього після закінчення навчання.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київської області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 18 вересня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: О.М. Ганечко

І.В.Федотов

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.