Справа № 824/1663/15-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/1663/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Заставнівського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманної допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И В:

Заставнівський районний центр зайнятості (далі позивач) звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги на безробіття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.09.2002 року відповідач подав до Заставнівського районного центру зайнятості заяву про надання йому статусу безробітного, та призначення йому виплату допомоги по безробіттю, в якій вказував, що даний час не зареєстрований, як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

19.09.2002 р. ОСОБА_1 було надано статус безробітного, та призначено виплату допомоги по безробіттю, а з 27.11.2003 р. призначено матеріальну допомогу.

21.05.2015 р. УПФУ в Заставнівському районі Чернівецької області надіслано інформацію про те, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості перебував у трудових відносинах з сільськогосподарською філією «Ріпресо-агро» з вересня по грудень 2002 р. та березень 2003 р.

Таким чином, сума матеріального забезпечення в розмірі 1424,82 грн. виплачена за час перебування на обліку у Заставнівському районному центрі зайнятості в періоди з 19.09.2002 р. по 03.06.2004 р. підлягає поверненню.

Від представника позивача поступило клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, при цьому представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене та на підставі ч.4,6 ст.128 КАС України, суд визнав за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

19.09.2002 року ОСОБА_1 подала до Заставнівського районного центру зайнятості заяву про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

19.09.2002 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного, та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області від 21.05.2015 р. повідомлено, що відповідач працював на громадських роботах в сільськогосподарській філії «Ріпресо-агро» та нараховано заробітню плату з вересня по грудень 2002 р. та березень 2003 р.

24.02.2015 року позивачем проведено розслідування, яким встановлено, що ОСОБА_1 на момент реєстрації у Заставнівському районному центрі зайнятості, під час перебування його на обліку, як безробітного та в період одержання допомоги по безробіттю, а саме з 12.09.2002 р. по 03.06.2004 р. сільськогосподарською філією «Ріпресо-агро» виплачувалась заробітна плата, про складено акт №22.

05.06.2015 року відповідачу було надіслано претензію про відшкодування коштів, якою було запропоновано сплатити суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом місяця.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його соціально захисту від безробіття визначає Закон України Про зайнятість населення від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI).

Відповідно до ст. 4 цього Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Законодавством України можуть передбачатися й інші категорії зайнятого населення.

Безробітними, в свою чергу, визнаються особи віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (п. 2, ч. 1 ст. 1 Закону № 5067-VI).

Спеціальним законом, що визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття є Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі Закон № 1533-III).

Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (ст. 1 Закону № 1533-III).

Згідно зі ст. 6 цього Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1533-III одним із видів забезпечення є допомога по безробіттю.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.02.2013 р. відповідачу надано статус безробітного на загальних підставах та призначено допомогу по безробіттю.

Частиною 2 ст. 36 Закону № 1533-III передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-III сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З чого слідує, що ОСОБА_1 приховавши відомості про роботу у сільськогосподарській філії «Ріпресо-агро» порушив норму закону, яка передбачає добросовісне виконання обов'язку щодо надання необхідних даних, які впливають на виплату матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Підпунктом 1 п. 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 307 від 20.11.2000 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р. за № 915/5136 (далі - Порядок) передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами);

Згідно абз. 1 п. 6.14 розділу 6 цього Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р. за № 232/16248, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

З встановлених обставин справи слідує, що позивач правомірно з підстав зазначених в Законі звернувся до відповідача про повернення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 1424,82 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначене, повно, всебічно дослідивши докази по справі, обєктивно оцінивши їх, суд приходить до висновку - позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Заставнівського районного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю розмірі 1424,82 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.В. Маренич