Справа № 825/2136/15-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2136/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А
Іменем України
16 вересня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сорочко Є.О.
суддів: Земляна Г.В.
Межевич М.В.
при секретарі Грисюк Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борзнянського районного військового комісаріату Чернігівської області, за участю третьої особи без самостійних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів справи, 18 березня 2014 року, на підставі указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 15 позивача було призвано на військову службу та призначено на посаду офіцера відділення формування та відправки команд і партій Борзнянського РВК.
Президентом України видано указ від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» (далі Указ №15), який був затверджений Законом України від 15 січня 2015 року № 113.
Відповідно до п. 4 вказаного Указу в період з 18 березня по 1 травня 2015 року проводилось звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Згідно п. 6 Указу №15 Міністерству оборони України було постановлено провести звільнення військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», у визначені терміни, але не пізніше ніж за 10 діб до закінчення однорічного строку їх перебування на військовій службі, та перевезення звільнених військовослужбовців до місць проживання (перебування).
З позивачем 16 січня 2015 року була проведена бесіда щодо його звільнення з військової служби, яка була оформлена письмово та підписана позивачем. Під час вказаної бесіди позивач виявив позитивне ставлення до звільнення, що і було зафіксовано в аркуші бесіди.
На виконання Указу №15 наказом Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 березня 2015 року № 197 позивача було звільнено з військової служби в запас, що підтверджується витягом з даного наказу, копія якого наявна в матеріалах справи.
На виконання наказу Командувача Сухопутними військами Збройних сил України військовим комісаром Борзнянського РВК позивача 12 березня 2015 року було виключено зі списків особового складу Борзнянського РВК наказом по стройовій частині від 12 березня 2015 року № 25, що підтверджується витягом з даного наказу.
На адресу Чернігівського ОВК 04 квітня 2015 року за вх. № Ш-16/л та 07 квітня 2015 року за вх. № Ш-18/л надійшли заяви позивача, я в яких він повідомляє, що на момент звільнення він був тимчасово непрацездатний, а тому, звільнення є незаконним.
По даному факту наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06 квітня 2015 року № 247 було призначено службове розслідування, за результатами якого встановлено наявність порушень військовим комісаром Борзнянського РВК вимог законодавства України щодо звільнення позивача. Крім того, розслідуванням встановлено, що позивачем в порушення вимог п. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548, не повідомлено безпосередньому начальнику про тимчасову непрацездатність.
За результатами службового розслідування військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано наказ від 05 червня 2015 року № 413, яким п. 8 Наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 25 від 12 березня 2015 року про виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 скасовано, змінено дату виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12 березня 2015 року на 24 березня 2015 року, тобто перший день коли позивач відповідно до довідки № 13 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу повинен був приступити до виконання службових обов`язків.
Крім того, позивачу виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що про подальше звільнення його повідомлено не було. Проте, вказані доводи спростовуються наявним в матеріалах справи аркушем бесіди від 16.01.2015 р., який підписано позивачем.
Крім того, позивач стверджує, що військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 і начальник відділу офіцерів запасу і кадрів особисто гарантували йому роботу у ІНФОРМАЦІЯ_5 і під час другої хвилі мобілізації.
Колегія суддів зазначає, що позивача призвано на військову службу і звільнено з неї на підставі відповідних указів Президента України, а тому його бажання чи небажання проходити військову службу в даному випадку не має жодного значення.
Водночас, колегія суддів звертає увагу позивача на тому, що звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією не позбавляє його права продовжити військову службу за контрактом. Така можливість передбачена діючим законодавством.
Також, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що його звільнення є незаконним, оскільки на той час він перебував на лікарняному.
Вказані обставини встановлені судом першої інстанції і, як вже зазначалось, відповідачем за даним фактом проведено розслідування та відновлено порушені права позивача шляхом внесення змін до відповідного наказу та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 березня 2015 року по 24 березня 2015 року.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 17.09.2015 року

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.