Справа № 2а-47/11
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 876/9596/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Воловецької районної ради Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.10.2010 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Воловецької районної ради Закарпатської області в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати неправомірними дії з приводу невиплати заробітної плати за період з 22 квітня 2009 року по 14 жовтня 2010 року та стягнути кошти в сумі 44919,79 грн. В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги, а саме просив стягнути суму 87995,40 грн. і визнати неправомірними дії щодо невиплати заробітної плати із 22.04.2009 р. по 11.11.2010 р.

Суд неодноразово розглядав цю справу.

Востаннє постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Воловецької районної ради в частині не проведення з ОСОБА_1 своєчасного розрахунку при звільненні 11.08.2009 року належних йому виплат. Стягнуто з Воловецької районної ради на користь ОСОБА_1 за моральну шкоду 1000 (одна тисяча) грн. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю:

-стягнути невиплачену середньомісячну заробітну плату за 2009 рік в розмірі 13200 грн. ;

-листки непрацездатності в сумі 15803,05 за 2009 рік;

-середньомісячну заробітну плату за 2010 рік 18924грн. ;

-відпускні та матеріальну допомогу за 2009 рік в сумі 2807,23 грн.;

-відпускні та матеріальну допомогу за 2010 рік в сумі 2807,23 грн. ;

-моральні та матеріальні збитки в розмірі 4950 грн. ;

-компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати станом на 27 березня 2011 року в розмірі 29503,89 грн. ;

-стягнути з розрахункових рахунків Воловецької районної ради невиплачені кошти в сумі 87995,40 грн.

Апелянт звертає увагу на те, що судом проігноровано вимоги рішень судів які набрали законної сили під час розгляду даної адміністративної справи , а саме:

-постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2010р. у справі № 85564/09/9104;

-ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2011 р.

Суд першої інстанції помилково, неправомірно витлумачив вимоги Ухвали Вищого адміністративного суду від 2 квітня 2013р. щодо з»ясування про його фактичний вихід на роботу, час та період виконання ним своїх обов»язків та повноваження ОСОБА_2, як голови Воловецької районної ради Закарпатської області на винесення розпорядження від 15 лютого 2010 р. №2 «Про скасування розпорядження від 11.08.2009 № 44»

Вважає, що його неправомірно не допускали до виконання своїх обов»язків і ОСОБА_2, будучи поновлений на посаді голови Воловецької районної ради Закарпатської області постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 15 .02.2010 року мав повноваження на скасування розпорядження від 11.08.2009 № 44 про його звільнення та прийняття розпорядження №6 «Про оплату праці в.о. завідуючого загальним відділом ОСОБА_1.», а тому він має право на вказані вище виплати.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції повністю проігноровано попередню постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2011 р.,якою його вимоги задоволено.

Тобто, районною радою не заплачено гроші за квітень, травень, червені липень, серпень 2009 року. А потім після поновлення на посаді голови Воловецької районної ради 15 лютого 2010 р. ОСОБА_2 за рішенням суду та видачею ним розпорядження № 2 від 15 лютого 2010р.його поновлено на роботі, бухгалтерією районної ради нарахована та невиплачена середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу аж по 11 листопада 2010 р.

Не досліджено та не надано юридичної оцінки документам- доказам по справі, а саме,

Припису ТДІП та Акту перевірки ТДІП від 19 листопада 2010р., якій свідчить про те, що районною радою не проведено остаточний розрахунок із ним та табелям виходу працівників районної ради на роботу з квітня 2009 року.

При апеляційному розгляді позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали з зазначених в ній підстав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув , що не перешкоджає розгляду справи згідно ч.4 ст.196 КАС України за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у Воловецькій районній раді Закарпатської області на посаді головного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату Воловецької районної ради.

Розпорядженням голови Воловецької районної ради від 19.06.2009 № 19 позивача було звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул - відсутність на роботі без поважних причин з 26.05.2009 року по 18.06.2009 року

Розпорядженням від 23.07.2009 року № 38 попереднє розпорядження від 19.06.2009 року № 19 було скасовано.

Розпорядженням голови Воловецької районної ради від 11.08.2009 № 44 ОСОБА_1 знову було звільнено з посади головного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату районної ради, відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул - відсутність на роботі без поважних причин з 23.07.2009 року по 11.08.2009 року.

Розпорядженням голови Воловецької районної ради ОСОБА_2 від 15.02.2010 року № 2 «Про скасування розпорядження від 11.08.2009 № 44», вказане вище розпорядження було скасовано, що, на погляд позивача надає йому право стягнути на свою користь неотриману заробітну плату та компенсацію заробітку за затримку розрахунку та інші виплати із 22.04.2009 року по 14.10.2010 рік.

Відмовляючи в задоволенні позову частково, суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, виходив з того, що заборгованості перед позивачем відповідач не має, а лише при звільненні 11.08.2009 року затримано його розрахунок до листопада 2010 року, за що було стягнуто моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Так, матеріалів справи видно, що за цим позовом ОСОБА_1 до Воловецької районної ради Закарпатської області було ухвалено рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.02.2011 року, яким в задоволенні позову було відмовлено. Таке рішення було мотивоване тим, що з 11.08.2009 року, коли було винесено розпорядження № 44 про його звільнення за прогули, позивач більше не працював.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2011 року вказане вище рішення суду першої інстанції скасоване і ухвалено нове про задоволення позову. Колегія суддів виходила з того, що поновлений на посаді голови Воловецької районної ради постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2010 року ОСОБА_2 цього ж дня скасував розпорядження свого попередника №44 від 11.08.2009 року про звільнення позивача за прогули і тим самим поновив його на посаді. 21.07.2011 року на виконання вказаної постанови про зобов»язання відповідача оплатити позивачу заробітну плату за період з 22.04.2009 року по 14.10.2010 року був виданий виконавчий лист.

На звернення позивача були проведені перевірки територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області ( далі ТДІП) , внаслідок чого складено Акт перевірки ТДІП від 19 листопада 2010р. та видано Припис ТДІП, якій свідчить про те, що районною радою не проведено остаточний розрахунок із позивачем після звільнення 11.08.2009 року.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.04.2013 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2011року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд для з»ясування чи мав ОСОБА_2 станом на дату винесення розпорядження від 15.02.2010 № 2 «Про скасування розпорядження від 11.08.2009 № 44» повноваження голови Воловецької районної ради Закарпатської області, визначити фактичний час та періоди коли ОСОБА_1. виходив на роботу, чи приступав він до виконання обов'язків як по посаді головного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату районної ради, з якої був звільнений, так і по посаді завідуючого загальним відділом районної ради у період, за якій він просить стягнути неотриману заробітну плату.

Як видно з матеріалів справи, судом досліджено Книги обліку руху особових справ та трудових книжок працівників апарату Воловецької районної ради, з яких видно, що позивач ОСОБА_1 після звільнення з роботи 19.06.2009 р. за ст. 40 п. 4 КЗпП України отримав на руки трудову книжку 30.06.2009 року що підтверджується його підписом.

Після поновлення його на роботі відповідно до розпорядження № 38 від 23.07.2009 голови районної ради він на роботу не виходив, трудову книжку у виконавчий апарат райради не здав, тобто юридично він до роботи та виконання обов'язків не приступив, що підтверджено книгою обліку руху особових справ та трудових книжок працівників апарату районної ради.

Фактичне не виконання своїх обов»язків позивачем підтверджено в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_4,так і дослідженими при апеляційному перегляді копіями табелів обліку використання робочого часу у 2009-2010 pоки.

Вказані вище обставини не спростовані ні в суді першої інстанції , ні при апеляційному перегляді, відтак посилання позивача на недопуск його до робочого місця після поновлення на роботі є не переконливими.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після звільнення за прогули 11.08.2009 року ОСОБА_1 фактично на посаді не працював, а відтак відповідно до ст. ст..74.94 КЗпП України, ст.2 Закону України «Про відпустки», ст..4 Закорну України «Про загальнообов»язкове державнек соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не мав права на вказані вище виплати .

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно зазначено і на що звернуто увагу Вищого адміністративного суду України, що згідно акту державного виконавця та постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 приступив до виконання повноважень голови Воловецької районної ради 07.10.2010 року.

Відтак повноважень на скасування розпорядження свого попередника від 11.08.2009 року не мав.

Щодо повного розрахунку з ОСОБА_1. колегія суддів звертає увагу на Акт №07-08/19 Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 15.05.2012 року ревізії фінансово-господарської діяльностіВоловецької районної ради за період з 01.08.2009 року по 31.03.2012 року.

Вказаним вище актом встановлено, що Територіальною державною інспекцією з праці в Закарпатській області проводились дві перевірки, а саме:

- перевірка дотримання вимог трудового законодавства з нарахування та виплати заробітної ' плати проведена за дорученням начальника ТДІП у 3акарпа^0й^^в^іасті від 30.09.2010 № 01-12/1529 та вимогою прокурора закарпатської області від 12.11.2010 № 07/1/1-1452-07 (за заявою ОСОБА_2) за період з 01.01.2009 по 01.11.2010 року. Акт 010 № 07-16-006/1251. Перевіркою встановлено, що бухгалтерія ради тільки в жовтні 2009 року виконала розпорядження голови районної ради за № 38 від 23.07.2009 року щодо проведення при звільнені ОСОБА_1 нарахування та виплати заробітної плати за відпрацьовані 7 днів у червні 2009 року в сумі 409,50 грн. та за відпрацьованих 16 днів у липні 2009 в сумі 814,02 грн. (Разом 1223,52 грн.).

Нарахована сума заробітної плата 1223,52 грн. перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 24.12.2009 року, згідно платіжної відомості для зарахування безготівкових коштів на карткові рахунки працівників Воловецької районної ради через ВАТ «Сведбанк» від 24.12.2009 року.

Відповідно до Припису Територіальної державної інспекції з праці у Закарпатській області від 19.11.2010 _№ 07-16-006/1251-1450 зобов»язано Воловецьку районну раду провести нарахування та виплату ОСОБА_1, страхових виплат по листках непрацездатності серія АБН № 841196 та АБН 884138 з 24.04.2009 по 28.04.2009 та 29.04.2009 по 15.05.2009 року та провести нарахування та виплату компенсації за не використанні 38 календарних днів основної оплачуваної відпустки;

-перевірка дотримання вимог трудового законодавства з нарахування та виплати заробітної плати проведена за дорученням заступників начальника ТДІП у Закарпатській області від 20.06.2011 № 01-12/1216 та від 25.07.2011 № 01-12/1503 (за заявою ОСОБА_1.) за період з 01.01.2009 по 01.07.2011 року. Акт перевірки від 27.07.2011 № 07-16-006/0916. Перевіркою встановлено, що згідно наданих до районної ради оригіналів листків непрацездатності, ОСОБА_1 знаходився на лікарняному з 24.04.2009 по 28.04.2009 (3 дні), листок непрацездатності серія АБН № 841196 та з 29.04.2009 по 15.05.2009 (12 днів), листок непрацездатності серії АБН № 884138.

Бухгалтерія районної ради провела нарахування та виплату лікарняних в листопаді 2010року в сумі 764,55 грн. Виплата проведена 29.11.2010 року платіжним дорученням № 263 від 29.11.2010 року через установу Райфайзен Банку «Аваль».

При звільнені 11.08.2009 року ОСОБА_1 бухгалтерія районної ради не провела нарахування та виплату компенсації за не використанні 38 календарних днів основної__щорічної оплачуваної відпустки. Вказана компенсація була нарахована та виплачена Воловецькою районною радою лише 29.11.2010 в сумі 2329,40 гривень.

Крім того, за несвоєчасне нарахування та виплату належних ОСОБА_1 при звільненні сум заробітної плати, бухгалтерія районної ради провела у листопаді 2010 року нарахування та виплату компенсації через втрати частини доходу^із-за порушення термінів її виплати в сумі 300,98 грн.

Повідомлення про донараховані суми та місце їх отримання було направлено ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 рекомендованим листом з відміткою про вручення 02.12.2010 року.

Таким чином, всі належні при звільненні суми ОСОБА_1 з квітня 2009 року з лікарняними , відпускними та компенсаціями нараховані та виплачені.

Позивачем не спростовані вказані вище обставини, а відтак відсутні підстави для стягнення оспорюваних сум.

Посилання позивача і апелянта на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2010 року у справі № 85564/09/9104, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2011 року. Не заслуговують на увагу, так як перші стосуються ОСОБА_2 а не позивача, а остання скасована вищестоячим судом.

Крім того, слід зазначити, що жодного рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі і зобов»язання оплатити заробіток за час вимушеного прогулу з квітня 2009 року немає.

Враховуючи те, що розрахунок при звільненні позивача належних йому сум відповідач провів лише у листопаді 2010 року, тому судом обґрунтовано стягнуто з останнього моральна школа в сумі 1000 грн., яка апелянтом та відовідаченм не оспорена.

За таких обставин , колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2013 року у справі №302/450/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 15.09.2015 року.