Справа № 2а-6218/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2011 року 10:13 № 2а-6218/11/2670

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., при секретарі судового засідання Тимошенко К.А., розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу

за позовомТОВ «Транспортно-промислова компанія»
до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві
проскасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2011 року, винесену у межах виконавчого провадження № 25643768,
за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № б/н, від 14.02.2011, ;

від відповідача не зявились (надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія»звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просить суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2011 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 у межах виконавчого провадження № 25643768.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, з порушенням встановленого цим Законом порядку звернення стягнення на кошти та майно боржника. На думку позивача, арешт, в першу чергу, накладається на грошові кошти боржника, а в разі їх відсутності на інше майно боржника в порядку черговості, визначеної приписами статті 66 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 22 липня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, надіслав на адресу суду письмові заперечення та документи (в матеріалах справи), витребувані судом, просив розглядати справу без участі його представника.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Подільському районі м.Києва звернулася до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу Окружного адміністративного суду міста Києва по адміністративній справі №2а-11439/09/2670 про стягнення з ТОВ «Транспортно-промислова компанія»925 323,00 грн. податкового боргу. Також в заяві ДПІ у Подільському районі м.Києва просила накласти арешт на майно та рахунки боржника, повідомити про залишки коштів на рахунках та про вжиті заходи.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 05.04.2011р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-11439/09/2670 від 06.12.2010р. та надано боржнику (ТОВ «Транспортно-промислова компанія») строк для добровільного виконання рішення до 11.04.2011р.

Постановою державного виконавця від 05.04.2011р. накладено арешт на все майно, що належить ТОВ «Транспортно-промислова компанія»у межах суми звернення стягнення 925 323,00грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закон), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно частини 2 вказаної статті у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Приписами частини 3 статті 19 означеного Закону установлено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно статті 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно частини 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини 2 вказаної статті арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що підставою накладення державним виконавцем арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження є відповідна заява стягувача.

З матеріалів справи, а саме з копії заяви ДПІ у Подільському р-ні м.Києва (а.с. 44), вбачається, що заявник скористався наданим правом та у своїй заяві просив накласти арешт на майно та рахунки боржника - ТОВ «Транспортно-промислова компанія».

Твердження позивача про те, що відповідач, всупереч вимогам ч.2 ст. 66 Закону, наклав арешт одразу на все майно боржника без попереднього накладення арешту на грошові кошти суд вважає необгрунтованими, оскільки положення вказаної статті регулють порядок реалізації арештованого майна, а не черговість накладення арешту на кошти та майно боржника.

Положенням частини другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладені обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позивач довів правомірність своїх дій щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову ТОВ «Транспортно-промислова компанія»до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 квітня 2011 року, винесену у межах виконавчого провадження № 25643768 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко