Справа № 2а-11565/09/1570
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ К/9991/25534/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року

у справі № 2-а-11565/09/1570

за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Югсервіс»

до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Болградському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області)

про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Агрофірма «Югсервіс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області (далі - відповідач) про: визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 вересня 2009 року № /0; скасування першої податкової вимоги № 1/67 від 05 жовтня 2009 року (в редакції уточнення до позову від 04 березня 2010 року).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року було скасовано. Прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01 вересня 2009 року № /0 та податкову вимогу № 1/67 від 05 жовтня 2009 року.

В касаційній скарзі ДПІ у Болградському районі Одеської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Болградському районі Одеської області Державної податкової служби його правонаступником - ДПІ у Болградському районі ГУ Міндоходів в Одеській області.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію ПП «Агрофірма «Югсервіс» з 12 січня 2006 року було зареєстроване як юридична особа, а 08 лютого 2006 року було взяте на податковий облік в органах державної податкової служби за № 746.

ДПІ у Болградському районі Одеської області була проведена документальна невиїзна перевірка ПП «Агрофірма «Югсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині набуття статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку та повноти обчислення податку на прибуток за період з 12 січня 25006 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої складений акт № 1043/2301/33982254 від 18/ серпня 2009 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені, зокрема: вимоги підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, який перевірявся, на загальну суму 10520,46 грн., у тому числі: за 2007 рік - 19,26 грн., за 2008 рік - 10501,20 грн.; вимоги підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», пункту 11.1 статті 11, пункту 16.4 статті 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», які полягали у неподанні до органу державної податкової служби декларацій з податку на прибуток підприємства, починаючи з 1 кварталу 2007 року по кінець 2008 року включно, а всього за 10 податкових періодів.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у період з 12 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року ПП «Агрофірма «Югсервіс» застосовувало спрощену систему оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку за ставкою 10%, у період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року ПП «Агрофірма «Югсервіс» було платником фіксованого сільськогосподарського податку. Протягом всього періоду, який перевірявся, ПП «Агрофірма «Югсервіс» здійснювало такий вид діяльності за КВЕД як вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів (01.13.0), а саме: здійснювало посадку та вирощування молодих виноградників.

Також, у акті перевірки було вказано, що оскільки у період з 12 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року підприємство не отримувало будь-яких доходів (у тому числі й від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, доходів від реалізації продукції рослинництва), то ПП «Агрофірма «Югсервіс» неправомірно набуло статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку з 2007 року, з огляду на що повинно було сплачувати податки та збори на загальних підставах, починаючи з 2007 року, у зв'язку з чим позареалізаційні доходи, отримані позивачем у період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2008 року у вигляді бюджетних субсидій по коду бюджетної класифікації 1310 «Поточні трансферти підприємствам» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2005 року № 587 «Про затвердження Порядку справляння збору та використання коштів на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» повинні були бути відображені у складі валових доходів у рядках 01.6 декларацій з податку на прибуток підприємства та оподатковані на загальних підставах.

01 вересня 2009 року ДПІ у Болградському районі Одеської області на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ПП «Агрофірма «Югсервіс» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 18751,12 грн., у тому числі: 10520,59 грн. - за основним платежем, 8230,53 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, ДПІ у Болградському районі Одеської області була сформована та надіслана позивачу перша податкова вимога № 1/67 від 05 жовтня 2009 року, якою повідомлено, що станом на 05 жовтня 2009 року сума податкового боргу ПП «Агрофірма «Югсервіс»за узгодженими податковими зобов'язаннями за платежем: податок на прибуток становить 18751,12 грн., у тому числі: 10520,59 грн. - основного платежу, 8230,53 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач не мав права знаходитись на фіксованому сільськогосподарському податку, оскільки не отримував у 2006 року будь-яких доходів, у тому числі у від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, з огляду на що повинен був сплачувати податки та збори на загальних підставах, а також подавати до органів державної податкової служби податкові декларації, зокрема, декларації з податку на прибуток підприємства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки підтвердженням статусу особи як сільськогосподарського товаровиробника є її реєстрація як платника фіксованого сільськогосподарського податку, для отримання якої така особа має подати відповідному податковому органу документи за переліком, який встановлюється за процедурою, визначеною законом для подання податкової звітності, що було виконано позивачем, а також зважаючи на те, що ДПІ у Болградському районі Одеської області постійно приймала податкові розрахунки фіксованого сільськогосподарського податку, подані ПП «Агрофірма «Югсервіс», та не приймала рішення про зняття підприємства з реєстрації як платника фіксованого сільськогосподарського податку, то висновки податкового органу про те, ПП «Агрофірма «Югсервіс» неправомірно набуло статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку з 2007 року та, як наслідок, повинно було сплачувати податки та збори на загальних підставах, починаючи з 2007 року, зокрема, подавати декларації з податку на прибуток підприємства та оподаткувати отримані від держави бюджетні субсидії на відшкодування витрат на посадку та вирощування молодих виноградників, є безпідставними, з урахуванням того, що посадка та вирощування молодих виноградників є єдиним видом діяльності, який здійснював позивач, а технологічний цикл займає чотири роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи можуть бути зареєстровані як платники фіксованого сільськогосподарського податку, якщо такі особи є сільськогосподарськими підприємствами різних організаційно-правових форм, передбачених законами України, селянські та інші господарства, які займаються виробництвом (вирощуванням), переробкою та збутом сільськогосподарської продукції, а також рибницькі, рибальські та риболовецькі господарства, які займаються розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах), у яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу.

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для отримання реєстрації як платника фіксованого сільськогосподарського податку особа має подати відповідному податковому органу документи за переліком, який встановлюється за процедурою, визначеною законом для подання податкової звітності.

Статтею 1 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що фіксований сільськогосподарський податок - це податок, який не змінюється протягом визначеного цим Законом терміну і справляється з одиниці земельної площі та сплачується, зокрема, в рахунок податку на прибуток підприємств, а частиною 8 статті 2 цього Закону встановлено, що зміна порядку сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) протягом звітного (податкового) року не допускається.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, протягом 2007 - 2008 років ПП «Агрофірма «Югсервіс» було зареєстроване як платник фіксованого сільськогосподарського податку, подавало до ДПІ у Болградському районі Одеської області податкові розрахунки фіксованого сільськогосподарського податку на 2007 та 2008 роки та розрахунки питомої ваги доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки в загальній сумі валового доходу підприємства за попередній звітний (податковий) рік за 2007 та 2008 роки (арк. справи 43-53), згідно яких питома вага доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки в загальній сумі валового доходу підприємства за попередній звітний (податковий) рік становила 100%. Вказані документи приймались податковим органом без зауважень та заперечень.

Також, матеріали справи містять розрахунок питомої ваги доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки в загальній сумі валового доходу підприємства за попередній звітний (податковий) рік за 2006 рік, згідно якого питома вага доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки в загальній сумі валового доходу підприємства за попередній звітний (податковий) рік становила 100% (арк. справи 143), який був прийнятий податковим органом без зауважень та заперечень.

З огляду на те, що єдиним видом діяльності, який здійснювало ПП «Агрофірма «Югсервіс», була посадка та вирощування молодих виноградників, а технологічний цикл займає чотири роки, у зв'язку з чим підприємство не отримувало доходів від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, а отримувало від держави бюджетні субсидії по коду бюджетної класифікації 1310 «Поточні трансферти підприємствам» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2005 року № 587 «Про затвердження Порядку справляння збору та використання коштів на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства», які, в свою чергу, надаються суб'єктам господарювання незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, які займаються виноградарством, для компенсації здійснених у поточному бюджетному році витрат (без урахування сум податку на додану вартість) з проведення проектних робіт, підготовки ґрунту та посадки, догляду за молодими насадженнями, спорудження шпалери і краплинного зрошення, придбання садивного матеріалу у виробників, внесених до Державного реєстру виробників насіння і садивного матеріалу, або у будь-яких суб'єктів господарювання за наявності сертифіката походження на такий садивний матеріал у виноградарстві та садівництві, підвісних матеріалів і засобів захисту рослин для хмелярства, відповідно до затверджених Мінагрополітики нормативів витрат на 1 гектар, що визначаються залежно від зон закладення насаджень, схем посадок, а також з урахуванням витрат з виконання відповідних робіт, тобто на відшкодування витрат, понесених у зв'язку з провадженням конкретного виду діяльності (виноградарства), суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що ПП «Агрофірма «Югсервіс» було належним чином зареєстрованим платником фіксованого сільськогосподарського податку, з урахуванням того, що ДПІ у Болградському районі Одеської області не приймала рішення про зняття підприємства з реєстрації як платника фіксованого сільськогосподарського податку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність оспорюваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Болградському районі ГУ Міндоходів в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна