Справа № 2-а-1164/10
Суддя: Сотська С. О.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-а-1164/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Сотської С.О. при секретарі - Виковій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІДПС Первомайської роти ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІДПС Первомайської роти ДПС ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.10.2010 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП за порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху (надалі - ПДР) і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважає, що порушення не допускав, просить скасувати зазначену постанову.

В судовому засіданні свої вимоги підтримав, та пояснив суду, що 03.10.2010р. він керував автомобілем ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 на 110км автодороги Ульянівка-Миколаїв рухався зі швидкістю 60км/год, а тому вважає, що ПДР він не порушував і просить скасувати зазначену постанову. Доказів, що вимірювач швидкості зафіксував швидкість саме його транспортного засобу не надано. Він рухався в потоці машин.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином; заперечень проти позову не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

03.10.2010р. о 22.10 год. відповідачем відносно позивача було складено протокол серії ВЕ1 № 177518, відповідно до якого ОСОБА_1, керуючи автомобілі ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 на 110км автодороги Ульянівка-Миколаїв рухався зі швидкістю 94км/год, при дозволеній швидкості руху 60км/год, тобто порушив п. 12.4 Правил Дорожнього руху України. Швидкість вимірювалась приладом «Радіс».

Того ж дня відповідачем відносно позивача була винесена постанова серії ВЕ № 232084, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП, ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за перевищення водіями встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20км/год.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З протоколу вбачається, що свідки правопорушення не встановлені. Вимірювач швидкості «Радіс» не має функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 251 КпАП носить імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови відповідачем були порушені вимоги вказаної норми та положення ст. 280 КУпАП, оскільки він не встановив, чи був саме позивач, який рухався у потоці автомобілів, винен у вчиненому правопорушенні, а будь-які інші докази, які б спростували пояснення позивача та підтверджували правомірність складеного протоколу та винесеної постанови, відповідачем не надані.

Приймаючи до уваги вшцевикладене, суд вважає, що прийти до висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення - неможливо, оскільки на підтвердження факту допущеного ОСОБА_1 правопорушення не надано доказів, пояснення позивача не спростовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином постанова ВЕ № 232084 від 03.10.2010 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6-11, 159-164 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати постанову ВЕ № 232084 від 03.10.2010 року в справі про адміністративне правопорушення винесену ІДПС Первомайської роти ДПС ОСОБА_2 про накладення штрафу в розмірі 255 грн. на ОСОБА_4.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: