Справа № 2а-14396/10/0570
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Абдукадирова К.Е.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року справа №2а-14396/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

при секретарі судового засідання Касьяновій В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східної митниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року у справі № 2а-14396/10/0570 за позовом Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» до Східної митниці, Головного управління Державного казначейства у Донецькій області про визнання протиправними дій

В С Т А Н О В И Л А :

Закрите акціонерне товариства «Виробниче об'єднання «Конті» звернулося до суду із адміністративним позовом до Східної митниці, Головного управління Державного казначейства у Донецькій області про визнання такими, що є протиправними, дій відповідача 1 - Східної митниці - у видачі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2009/020274 від 05.06.2009 року; визнання недійсною Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2009/020274 від 05.06.2009 року; визнання недійсним Рішення про визначення митної вартості товарів № 700000024/2009/000280/1 від 05.06.2009 року, яке прийнято відповідачем № 1 - Східною митницею; стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми податку на додану вартість у загальному розмірі 9 329,41 грн., шляхом зарахування на поточний рахунок Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року позов Закритого акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Конті», задоволений.

Визнано такими, що є противоправними, дії Відповідача № 1 - Східної митниці у видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2009/020274 від 5 червня 2009 року;

Визнано недійсною Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №700000024/2009/020274 від 5 червня 2009 року;

Визнано недійсним Рішення про визначення митної вартості товарів №700000024/2009/000280/1 від 5 червня 2009 року, яке прийнято відповідачем №1 Східною митницею;

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у загальному розмірі 9 329,41 грн., шляхом зарахування на поточний рахунок Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» (код ЄДРПОУ -25112243) № 0459 в АТ «Укрексімбанк» МФО 334817.

З Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі -96 грн. 70 коп.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, надав апеляційну скаргу, в якій вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Апелянт вважає, постанову незаконною і просить її скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог , відмовити.

При апеляційному перегляді справи, представник позивача просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Представник відповідача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, встановила наступне:

Предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару та наявність підстав повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість з Державного бюджету України.

Згідно ст. 19 п.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Митного кодексу України безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи України. Підпунктами 1, 6 зазначеної статті встановлено, що митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують такі основні завдання: виконання та контроль за додержанням законодавства України з питань митної справи; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, вдосконалення форм і методів їх здійснення.

Порядок здійснення митного контролю визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до норм цього Кодексу.

У розумінні статті 265 Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно ст. 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості (ст. 262 Митного кодексу України).

У відповідності до ст. 260 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України.

Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Кожен наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі неможливості застосування жодного з методів 1-5, митна вартість визначається з резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Задовольняючи позивні вимоги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, застосував норми матеріального та процесуального права, виходячи з наступного:

04.06.2009 року Закрите акціонерне товариство «Виробниче об'єднання «Конті» подало до Східної митниці декларацію митної вартості № 700000005/9/005569, якою задекларовано імпорт товару - каліфорнійського мигдалю цільного бланшированого 27/30 з метою його оформлення в режимі «Імпорт-40» у кількості 907, 20 кг за ціною 5,800 доларів США за 1 кг. На загальну митну вартість 5 261,76 доларів США або 40 041,99 гривень.

Після розгляду пакету документів, поданих до митного оформлення спірних ВМД Східною митницею було встановлено, що заявлена декларантом митна вартість товару в порівнянні з вартістю аналогічних товарів, що ввозяться на Україну, занижена. В тому числі, встановлено заниження митної вартості на аналогічний товар, ввезений раніше позивачем за цим же самим контрактом.

Відповідно до ст. 88 Митного кодексу України декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи та відомості, необхідні для виконання митних процедур. При цьому в рамках положень п. 11 Порядку, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи, серед яких відповідна бухгалтерська документація, калькуляція фірми-виробника товару; відправлення або копія ВМД, оформленої в попередній експорту режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з зовнішньоекономічного контракту від 14.12.2007 року № КоН-08, укладеного між Компанією «Houz International B.V.», The Netherlands та Закритим акціонерним товариством «Виробничим об'єднанням «Конті», кількість товару, його ціна та строки поставки визначаються специфікаціями, які є невід'ємним частинами цього контракту.

Відповідно до специфікації № 9 від 22.01.2009 року, підписаної сторонам контракту, Компанія «Houz International B.V.», The Netherlands повинна була поставити позивачу каліфорнійський мигдаль цільний бланширований 27/30 у кількості 19 958,4 кг на суму 115758,72 дол. США, вартість 1 кг нетто товару склала 5,800 дол. США.

Аналогічну інформацію щодо вартості поставленого мигдалю містять наявні в матеріалах справи інвойс від 22.01.2009 року № 2009.0001, прайс - лист та заяви Компаї «Houz International B.V.», The Netherlands.

Частинами 1, 2 ст. 264 Митного кодексу України встановлено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем до Східної митниці було надано всі документа, необхідні для визначення ціни товару, що імпортується, тому обмеження у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару у митного органу, відсутні.

Частиною 2 ст. 377 Господарського кодексу України передбачено, що зовнішньоекономічна діяльність здійснюється на принципах свободи її субєктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні відносини, здійснювати їх у любих формах, не заборонених законом та рівності перед законом усіх субєктів зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлено, що при здійсненні експортних та імпортних операцій в розрахунках із зарубіжними партнерами застосовуються конкретні ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ціна за зовнішньоекономічним контрактом була визначена за домовленістю сторін , що є однією із гарантій свободи підприємництва та здійснення вільної конкуренції.

Крім того, слід враховувати, що умови укладеного між сторонами зовнішньоекономічного контракту передбачають можливість коригування ціни мигдалю по кожній поставці.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Східна митниця в апеляційній скарзі посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 24.11.2009 р. № К-3 802/09 по аналогічній справі за позовом ЗАТ «ВО «КОНТІ» до Східної митниці. Натомість , слід зазначити , що вказана Постанова ВАСУ від 24.11.2009 року, постановою Верховного Суду України від 20.04.2010 року (справа №21-2479во09) була скасована .

В зазначеній постанові Верховний Суд України наголошує, що дотримання законодавчо встановленого порядку послідовності визначення митної вартості є загальним для всіх, у тому числі, й для митного органу. Лише у разі, якщо така вартість не може бути визначена проводяться консультації із обміном між декларантом та митним органом наявною у них інформації за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Верховний Суд у своїй постанові наголошує, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. Пріоритетним в діях митниці має бути саме обґрунтований вибір підстав для визначення митної вартості.

Таким чином , при визначенні митної вартості товарів митний орган повинен ( дотриматись приписів нормативно-правових актів, що встановлюють законодавчо обумовлений порядок й процедури визначення митним органом митної вартості товарів, зокрема, провести консультації з декларантом, у ході яких може бути здійснено обмін наявною у сторін інформацією з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару.

Відповідно до роз'яснень до статті 267 Митного кодексу України, що містяться в розділі 4 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України , затверджених наказом Державної митної служби України від 31 січня 2007 р. № 74,

декларанту надається можливість довести, що вартість операції максимально наближається до вартості, яка раніше була перевірена та прийнята митними органами, а тому є прийнятною відповідно до положень статті 267 Митного кодексу України для того, щоб звести до мінімуму тягар, як для декларанта, так і для митного органу щодо визначення вартостей.

Судом першої інстанції встановлено, що у процесі визначення митної вартості каліфорнійського мигдалю цільного бланшированого 27/30 ніякі консультації з приводу застосування митної вартості митним органом не проводились.

До обов'язкової процедури, яку має дотримуватися митний орган, належить також й обчислення посадовою особою митного органу прямих витрат на виробництво товару, зокрема сировину й матеріали та/або комплектуючі, що входять до складу цього товару, відповідно до інформації, надісланої Держмитслужбою, передбачене ст. 265 Митного кодексу України та п. З Методичних рекомендацій № 74.

Натомість, митний орган, самостійно встановлюючи іншу митну вартість товару, не підтвердив це проведеним розрахунком, не надав суду першої інстанцій доказів здійснення таких обчислень, чи обґрунтованих сумнівів щодо визначеної вартості за першим методом ; пред'явив вимогу про надання Позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні владних управлінських функцій субєктом владних повноважень - Східною митницею не доведена правомірність відмови у прийнятті наданої позивачем вантажної митної декларації та обчислення митної вартості товарів, ввезених відповідно до ВМД.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального, процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду, не вбачається.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 04 жовтня 2010 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Східної митниці - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року у справі № 2а-14396/10/0570 за позовом Закритого акціонерного товариства «Виробниче обєднання «Конті» до Східної митниці, Головного управління Державного казначейства у Донецькій області про визнання протиправними дій - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: Дяченко С.П.

Судді: Сіваченко І.В.

ОСОБА_4