Справа № 819/1933/15
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 819/1933/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача ОСОБА_3, представника Відповідача 2 - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Тернопільська обласна організація профспілки працівників державних установ України до Тернопільського окружного адміністративного суду (Відповідач 1) , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області (Відповідач 2), про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 04.08.2015 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до свого провадження справу, яка надійшла з Тернопільського окружного адміністративного суду в порядку ст. 22 КАС України.

В адміністративному позові позивач покликаючись на порушення Конституції України, Закону України "Про державну службу", КЗпП України, ЦК України і практику Європейського Суду з прав людини та її прав просить: 1) визнати протиправними дії Голови Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 щодо внесення до Територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області подання №01-04/9792/14 від 11.09.2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду, скасувати подання Голови Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 №01-04/9792/14 від 11.09.2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду; 2) визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області щодо винесення Начальником управління ОСОБА_6 наказу Територіального управління ДСА України у Тернопільській області "Про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." №27-к від 02.06.2015 року; 3) скасувати наказ Територіального управління ДСА України у Тернопільській області "Про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." №27-к від 02.06.2015 року; 4) визнати протиправними дії Тернопільського окружного адміністративного суду щодо винесення Головою Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 наказу "Про оголошення наказу про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." №27-ОС/г від 02.06.2015 року; 5) скасувати наказ Тернопільського окружного адміністративного суду "Про оголошення наказу про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." №27-ОС/г від 02.06.2015 року; 6) поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду з 02.06.2015 року, зобов'язавши Тернопільський окружний адміністративний суд внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3; 7) стягнути з Тернопільського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 02.06.2015 року по 05.06.2015 року; 8) стягнути з Тернопільського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02.06.2015 року по дату постановлення рішення у справі; 9) стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 50000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У суді позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж докази, що вказані у позовній заяві. Додатково пояснила, що вона одна утримує сина, якому 9-ть років, після звільнення неодноразово хворіла, до цього часу не працевлаштувалась, однак хоче працювати.

Відповідач 1 надіслав до суду письмове заперечення №14209/15 від 13.08.2015 року і лист №16043/15 від 08.08.2015 року в якому просить розгляд справи проводити без участі його представника ( стор. 79 - 80, 154 справи).

Представник Відповідача 2 просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмовому запереченні від 21.07.2015 року ( стор. 49 - 50 справи).

Заслухавши учасників судового розгляду і дослідивши докази, суд прийшов да таких висновків, враховуючи наступне.

Рішенням зборів Тернопільського окружного адміністративного суду №12 від 11.09.2014 року за неналежне виконання своїх посадових обов"язків висловлено недовіру керівнику апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 ( стор. 87 справи).

ОСОБА_3 зверталась в суд з позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення зборів суддів Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 №12 "Про висловлення недовіри керівнику апарату ОСОБА_3В.", але постановою ХОАС у справі № 822/4632/14 у задоволенні позову відмовлено. Це рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.03.2015 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову ХОАС від 02.12.2014 року - без змін. Отже, у справі №822/4632/14 встановлено законність рішення зборів суддів Тернопільського окружного адміністративного суду №12 від 11.09.2014 року, що відповідно не потребує доказуванню у цій справі, відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України.

Частинами 2 - 3 ст.149 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року (редакція на момент спірних правовідносин) "Про судоустрій і статус суддів" було визначено, що збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що тягне за собою звільнення його з посади. Керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України за поданням голови місцевого суду.

Згідно постанови ХОАС від 27.01.2015 року у справі №822/5302/14, яка набрала законної сили відповідно до ухвали ВААС від 06.05.2015 року, вирішено: 1) Визнати протиправною відмову начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області вирішити подання Тернопільського окружного адміністративного суду про звільнення ОСОБА_3 з посади керівника апарату суду; 2) Зобов'язати начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області виконати вимоги подання Тернопільського окружного адміністративного суду щодо звільнення ОСОБА_3 з посади керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду. Отже, цим судовим рішенням, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, встановлено відсутність протиправних дій Відповідача 1 та Відповідача 2 щодо вирішення подання голови ТОАС №01-04/9792/14 від 11.09.2014 року на звільнення ОСОБА_3 ( стор. 97 справи), видання наказу №27-К від 02.06.2015 року "Про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." (стор. 16 справи), скасування цього наказу і наказу №27-ОС/г від 02.06.2015 року "Про оголошення наказу про звільнення керівника апарату Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_3В." (стор. 81 справи). Більше цього, ці рішення суб'єктів владних повноважень прийняті на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є обов'язковим до виконання на всій території України ( ст. 14 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач 1 і Відповідач 2 діяли в межах закону без порушень прав позивача, що встановлено судовими рішеннями у справах №822/4632/14 та №822/4632/14, так і у цій справі та на виконання цих судових рішень, тому не має протиправних дій (бездіяльності) відповідачів і відсутні підстави для скасування наказів, поновлення позивача на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів у розмірі 50000 гривень, то вона не може бути задоволена за відсутності будь-яких об'єктивних доказів протиправності поведінки відповідачів та її розміру, саме 50 тис. гривень, який позивач пояснила тільки її власною оцінкою цією сумою.

Копією платіжного доручення №135 від 04.06.2015 року, яке здано у банківську установу 04.06.2015 року, а проведено банком 05.06.2015 року ( стор. 99 справи) та Довідки без реєстраційного номера та дати за підписом в.о. голови Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 ствержується повний розрахунок ОСОБА_3 при звільненні 4 червня 2015 року ( стор. 142 справи).

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України стверджено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно довідки про доходи №03-37/14550/15 від 21.08.2015 року середня зарплата ОСОБА_3 становить 4029,42 гривень, а середньоденна зарплата - 309,96 гривень (стор. 141 справи).

Отже, суд встановлює порушення Відповідачем 1 строку розрахунку при звільненні, який визначений ст. 116 КЗпП України, тому на користь позивача повинен бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме 929,88 гривень.

Згідно ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Позивач має на утриманні малолітнього сина (9-ть років), тому вона є одинокою матір"ю в розумінні КЗпП України. При цьому ОСОБА_3 звільнена з підстави передбаченої ст.152 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто за нормою спеціального закону, а тому на думку суду на неї не поширюються всі вимоги КЗпП України щодо гарантій жінкам, які є одинокими матерями ( ст.184 КЗпП України) і згоди чи відмови у наданні згоди профспілки на звільнення працівника ( ст.247 КЗпП України). Однак, суд з урахуванням встановлених обставин у цій справі вважає за можливе прийняти іншу постанову в порядку ч.2 ст.162 КАС України з метою захисту прав позивача і завдань адміністративного судочинства ( ст.2 КАС України), адже вона є одинокою матір"ю, доказів пропонування відповідачами будь-яких вакантних посад при звільненні 02.06.2015 року ОСОБА_3 не ними не надано суду, а позивач заявила, що хоче працювати щоб мати змогу утримувати дитину.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суб"єкти владних повноважень, які заперечують проти позову частково довели, що діяли у межах закону, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

На підставі викладеного, керуючись Законами України "Про судоустрій і статус суддів", КЗпП України і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 99, 158-163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Тернопільського окружного адміністративного суду (Відповідач 1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (929,88 грн.) за період з 2 червня 2015 року по 4 червня 2015 року включно.

Зобов'язати відповідачів запропонувати позивачу ОСОБА_3 вакантні посади з метою її працевлаштування.

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 11.09.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1