Справа № 2а-211/10
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/36591/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про зобов'язання включити в розрахунок пенсії компенсацію за невикористану відпустку, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про зобов'язання включити в розрахунок його пенсії компенсацію за невикористану відпустку, нараховану в травні 2001 року при звільненні.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року, позов задоволено.

Додатковою постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області включити в розрахунок пенсії ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку, нараховану в травні 2001 року, починаючи з 17 листопада 2009 року.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року і відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судами попередніх інстанцій, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, починаючи з 21 травня 2009 року. Заробітна плата позивачеві для обчислення пенсії враховувалась відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Разом з тим, компенсація за невикористану відпустку при звільненні, яка була виплачена у травні 2001 року разом із заробітною платою в загальному розмірі 2984,47 гривень та з якої були обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду, не врахована відповідачем для обчислення середньомісячного заробітку при призначенні пенсії.

Звертаючись до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області із заявами про включення цих коштів у заробіток для обчислення пенсії, позивачеві було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги щодо зобов'язання включення компенсації за невикористану відпустку при звільненні, з якої нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, до розрахунку суми середньомісячного заробітку для обчислення позивачеві пенсії, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості позову.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За правилами статті 2 цього Закону до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, що складаються з виплат у формі винагород за підсумками роботи за рік, премій за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до заробітної плати (доходу) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За змістом наведених норм, отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на наведені вимоги законодавства та встановлені у справі обставини, висновок судів попередніх інстанцій про те, що компенсація за невикористану відпустку, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, мала бути включена до складу заробітної плати та врахована при обчисленні розміру пенсії позивача, є правильним.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2010 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про зобов'язання включити в розрахунок пенсії компенсацію за невикористану відпустку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.