Справа № 2а-3045/10/0570
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Логойда Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року справа №2а-3045/10/0570

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого Арабей Т.Г.

Суддів Геращенка І.В., Губської Л.В.

при секретарі судового засідання Тімченко М.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю № 89 від 30.03.2010 року

представника відповідача ОСОБА_3 за довіреністю № 7-1/3852 від 02.12.2009 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня у справі №2а-3045/10/0570 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» до Амвросіївської митниці про скасування податкових повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ комерційна фірма «Авторитет» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому зазначало, що Амвросіївською митницею проведено камеральну перевірку дотримання товариством вимог законодавства при митному оформленні вантажів за вантажними митними деклараціями (далі ВМД) в тому числі:

- ВМД від 13 червня 2008 року № 70100002/8/0015118,

- ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163,

- ВМД від 05 грудня 2008 року № 701000002/8/003079,

- ВМД від 23 січня 2009 року № 701000002/9/000051.

За результатами перевірки складено акт № к/0003/9/701000000/НОМЕР_1 від 28 вересня 2009 року у якому зафіксовано порушення митного законодавства, зокрема невірно визначено код товару та надано документи на товар оформлені з порушенням чинного законодавства, що призвело до застосування пільгових ставок та ненадходження до держбюджету значних сум грошових коштів. На підставі акту прийняті податкові повідомленнями від 05 листопада 2009 року на загальну суму 275 249,74 грн., в тому числі:

- №385, яким визначено суму податкового зобовязання - 79 957,62 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 76 150,11 грн. та за штрафними санкціями 3 807,51 грн.;

- № 386, яким визначено суму податкового зобовязання - 16 263,69 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 15 489,23 грн. та за штрафними санкціями 774,46 грн.;

- №387, яким визначено суму податкового зобовязання - 67 561,65 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 64 344,43 грн. та за штрафними санкціями 3 217,22 грн.;

- № 388, яким визначено суму податкового зобовязання - 65 591,83 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне - 62 468,41 грн. та за штрафними санкціями 3 123,42 грн.;

- № 389, яким визначено суму податкового зобовязання - 15 991,52 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 15 230,02 грн. та за штрафними санкціями 761,50 грн.;

- №390, яким визначено суму податкового зобовязання - 3 252,74грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 3097,85 грн. та за штрафними санкціями 154,89 грн.;

- №391, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 512,33 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 868,89 грн. та за штрафними санкціями 643,44 грн.;

- №392, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 118,36грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 493,68 грн. та за штрафними санкціями 624,68 грн.

Скарги, що були подані на вказані повідомлення, залишені без задоволення.

Позивач вважав, оскільки під час митного оформлення товару митний орган на підставі п.п.10.1. «б» Закону України «Про податок на додану вартість», пп. 4.2.1. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» самостійно визначав суму ввізного мита та податку на додану вартість, які були сплачені в повному обсязі , тому позивач не може нести відповідальність за неповноту сплати податків до бюджету. Просив скасувати повідомлення митного органу.

Постановою суду першої інстанції від 02 березня 2010 року Товариству з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в позові суд виходив з того, що відповідно до ст. 40 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

За результатами камеральної перевірки, яка відбулася після митного оформлення товарів, митний орган встановив факти, що товариством з обмеженою відповідальністю комерційної фірми «Авторитет» на підставі зовнішньоекономічного контракту від 14 грудня 2007 року №3/07, укладеного з компанією «Fenner-Dunlop Conveyor Belting Europe», здійснювалось ввезення на митну територію України товару «стрічка конвеєрна «Фенапласт» за вантажними митними деклараціями в яких на підставі сертифікатів про походження товару задекларована країна походження товару - Сполучене Королівство Великобританії, та при митному оформленні застосовано пільгову ставку ввізного мита у розмірі 5% митної вартості. При митному оформленні товарів за вказаними ВМД видавались сертифікати про походження товару, згідно з якими було здійснено пільгове оподаткування. Під час перевірки встановлено, що вказані сертифікати не відповідали вимогам чинного законодавства у звязку з чим вони не можуть бути використаними для застосування пільгового режиму оподаткування ввізним митом. Їх застосування призвело до несплати у повному обсязі митних платежів до Держбюджету України. З огляду на це, на думку суду, відповідачем правомірно збільшена сума податкового зобовязання яка становить 262 142,62 грн.

Судом також надано оцінку щодо правильності оформлення товару за кодом НОМЕР_2. Як встановлено в судовому засіданні, за результатами проведення Амвросіївською митницею у червні 2009 року камеральної перевірки виявлено, що товари за вказаними ВМД повинні класифікуватися за кодом НОМЕР_3, ставка ввізного мита на зазначений товар складає: повна 20%, пільгова 5%, в той час як товар на протязі трьох років товар класифікувався за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД ставка ввізного мита - 0% пільгова і повна. За результатами проведення попередньої перевірки, на думку суду розрахована сума податкового зобовязання з урахуванням ставки ввізного мита 5% у звязку з чим правомірно прийняті податкові повідомленнями від 05 листопада 2009 року на загальну суму 275 249,74 грн.

Суд першої інстанції вважає, що митний орган прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сертифікат про походження товару був оформлений не належним чином, що було підставою для пропуску товарів через митний кордон України за умови сплати мита за повними ставками, що відповідало вимогам Митного кодексу України та п. 7 Порядку визначення країни походження товару, що переміщується через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1864. Контролюючий орган провівши перевірку прийшов до правильного висновку про те, що подання позивачем недостовірних відомостей митному органу призвело до застосування невірної ставки ввізного мита, що в свою чергу призвело до заниження позивачем суми податкового зобов'язання.

Позивач з постановою Донецького окружного адміністративного суду не погодився та оскаржив її до Донецького апеляційного адміністративного суду. У скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить постанову скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов. У скарзі апелянт зазначає, що митне оформлення товарів здійснювалося незалежним декларантом, а митний контроль відповідачем. Під час митного оформлення спірних товарів у митного органу не виникало жодного разу сумнівів з приводу сертифікатів чи відомостей, що у ньому містяться. Вважає, що після закінчення митного оформлення, відомості, які містилися в деклараціях, мають юридичне значення та не підлягають доказуванню. Крім того, звертає увагу, що під час митного оформлення товару, митний орган самостійно визначає суму ввізного мита та податку на додану вартість, а відповідно до п. п. 4.2.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо сума податкового зобовязання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту такого нарахування.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав наполягав на її задоволенні. Представник відповідача проти задоволення скарги заперечував, вважає рішення суду обґрунтованим, таким, що винесене відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вивчивши матеріали справи вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, Товариством з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» на підставі зовнішньоекономічного контракту від 14 грудня 2007 року №3/07, укладеного з компанією «Fenner-Dunlop Conveyor Belting Europe», здійснювалося ввезення на митну територію України товару «стрічка конвеєрна «Фенапласт» за вантажними митними деклараціями: ВМД від 13 червня 2008 року № 70100002/8/0015118, ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163, ВМД від 05 грудня 2008 року № 701000002/8/003079, ВМД від 23 січня 2009 року № 701000002/9/000051, в яких на підставі сертифікатів про походження товару задекларована країна походження - Сполучене Королівство Великобританії, та при митному оформленні застосовано пільгову ставку ввізного мита у розмірі 5% митної вартості.

Амвросіївською митницею на підставі наказу від 17 вересня 2009 року № 397 проведено камеральну перевірку дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю комерційної фірми «Авторитет» вимог законодавства при митному оформленні вантажних митних декларацій:

- ВМД від 13 червня 2008 року № 70100002/8/0015118,

- ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163,

- ВМД від 05 грудня 2008 року № 701000002/8/003079,

- ВМД від 23 січня 2009 року № 701000002/9/000051,

За результатами перевірки складено акт від 28 вересня 2009 року № к/0003/9/ 701000000/НОМЕР_1..

Актом встановлено, що при митному оформленні товарів за вказаними ВМД видавались сертифікати про походження товару, згідно з якими було здійснено пільгове оподаткування. Зокрема:

- за ВМД від 13 червня 2008 року № 70100002/8/0015118 сертифікат від 06 червня 2009 року № 678633;

- по ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163 сертифікат від 19 серпня 2009 року № РА 964609;

- по ВМД від 05 грудня 2008 року № 701000002/8/003079 сертифікат від 18 листопада 2009 року № 964690,

- по ВМД від 23 січня 2009 року № 701000002/9/000051 сертифікат від 18 листопада 2009 року № РА 964690.

Актом встановлено, що вказані сертифікати не відповідали вимогам ст. 283 Митного кодексу України, п.п. 3.1 п. 3 Методичних рекомендацій щодо перевірки правильності оформлення сертифікатів про походження товарів загальної форми, доведених листом Державної митної служби України від 01 жовтня 2004 року № 35/35-4354-ЕП, оскільки в них відсутні прізвище та ініціали посадової особи органу, уповноваженого на видачу сертифікатів про походження товарів.

По ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163 додатково в сертифікаті про походження товару від 19 серпня 2009 року № РА 964609 в тексті містяться дописування від руки, які відрізняються від загального способу заповнення сертифікату (основний текст внесено машинописним способом), і засвідчені підписом та печаткою, походження яких не встановлено, що свідчить про порушення вимог Спеціального додатку «К» до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур та норм міжнародної практики визначення країни походження товару, до якого приєднався виробник товару та країна видачі сертифікату про походження товару - Сполучене Королівство Великобританії (дата приєднання України 05 жовтня 2006 року).

З огляду на це, митний орган прийшов до висновку про те, що на підставі ст.ст. 282, 302 Митного кодексу України вказані сертифікати не можуть бути використаними для застосування пільгового режиму оподаткування ввізним митом. Застосування таких сертифікатів призвело до несплати у повному обсязі митних платежів до Державного бюджету України. У звязку з наведеним країну походження товару Сполучене Королівство Великобританії підтверджено на підставі декларації про походження товару на товаросупровідних документах.

Актом перевірки на підставі пп. «в» пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» сума податкового зобовязання збільшена та становить 262 142,62 грн. й підлягає перерахуванню до Державного бюджету України, з них:

- ввізне мито 218 452,18 грн., нарахування податкового зобовязання здійснене на підставі ст. ст. 3 і 4 Закону України «Про Єдиний митний тариф»;

- ПДВ 43 690,44 грн., нарахування податкового зобовязання здійснене на підставі пп.4.3 п. 4 Закону України «Про податок на додану вартість».

В акті містяться пояснення до розрахунку платежів, з яких вбачається, що товари за вказаними ВМД оформлялися за кодом НОМЕР_2 (ставка ввізного мита за яким складає 0%). За результатами проведення Амвросіївською митницею у червні 2009 року камеральної перевірки (метою перевірки була перевірка правильності класифікації товару «стрічка конвеєрна», ввезеного ТОВ КФ «Авторитет» за період з 01 липня 2006 року по 01 червня 2009 року, за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності УКТЗЕД), складено акт від 22 червня 2009 року № к/002/9/701000000/НОМЕР_1, яким встановлено, що товари за вказаними ВМД повинні класифікуватися за кодом НОМЕР_3, (ставка ввізного мита за яким на зазначений товар складає: повна 20%, пільгова 5%) в той час як товар на протязі трьох років товар класифікувався за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД ставка ввізного мита - 0% пільгова і повна. За результатами проведення попередньої перевірки була розрахована сума податкового зобовязання з урахуванням ставки ввізного мита 5%. Вказані обставини були враховані при складанні нинішнього розрахунку, а саме: розрахована різниця між платежами з урахуванням 5% та 20% ставок ввізного мита.

На підставі акту прийняті податкові повідомленнями від 05 листопада 2009 року на загальну суму 275 249,74 грн., а саме:

- №385, яким визначено суму податкового зобовязання - 79 957,62 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 76 150,11 грн. та за штрафними санкціями 3 807,51 грн.;

- № 386, яким визначено суму податкового зобовязання - 16 263,69 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 15 489,23 грн. та за штрафними санкціями 774,46 грн.;

- № 387, яким визначено суму податкового зобовязання - 67 561,65 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 64 344,43 грн. та за штрафними санкціями 3 217,22 грн.;

- № 388, яким визначено суму податкового зобовязання - 65 591,83 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне - 62 468,41 грн. та за штрафними санкціями 3 123,42 грн.;

- № 389, яким визначено суму податкового зобовязання - 15 991,52 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 15 230,02 грн. та за штрафними санкціями 761,50 грн.;

- №390, яким визначено суму податкового зобовязання - 3 252,74грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 3097,85 грн. та за штрафними санкціями 154,89 грн.;

- №391, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 512,33 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 868,89 грн. та за штрафними санкціями 643,44 грн.;

- №392, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 118,36грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 493,68 грн. та за штрафними санкціями 624,68 грн.

Після камеральної перевірки позивача, проведеної в червні 2009 року, Амвросіївською митницею з метою подальшої поглибленої перевірки документів, які містили відомості стосовно найменування та коду товару «стрічка конвеєрна «Фенапласт» та були надані митному органу як підстава для зменшення розміру податків і зборів, здійснювалися наступні заходи.

04 серпня 2009 року та 25 вересня 2009 року з метою встановлення правомірності ввезення зазначених вище товарів, а також повноти їх оподаткування Амвросіївською митницею було направлено запити до безпосереднього постачальника товарів, імпортованих товариством - компанії «Fenner-Dunlop Conveyor Belting Europe», на що отримано лист компанії «Fenner-Dunlop Conveyor Belting Europe» від 09 листопада 2009 року про те, що зовнішньоекономічний контракт від 14 грудня 2007 року № 3/07 на купівлю товару, у відношенні якого надавались сертифікати про походження товарів та який був підставою для оформлення спірних ВМД, між компанією та товариством з обмеженою відповідальністю комерційної фірми «Авторитет» не укладався, листи, зокрема, щодо складу покриття та комплектації стрічки на адресу товариства не направлялися.

Рішенням Амвросіївської митниці про результати розгляду скарги від 08 грудня 2009 року № 7-1/3933 та рішенням Державної митної служби від 29 січня 2010 року № 11/3-10.15/766 скарги позивача на повідомлення митного органу залишені без задоволення.

Підпунктом 2.4 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що імпортує (для фізичних осіб - ввозить (пересилає)) товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, незалежно від того, який режим оподаткування вона використовує згідно із законодавством, за винятком фізичних осіб, не зареєстрованих платниками податку, які ввозять (пересилають) товари (предмети) у супроводжувальному багажі або отримують їх як поштове відправлення у межах неторгового обороту в обсягах, що не підлягають оподаткуванню відповідно до митного законодавства (крім ввезення транспортних засобів чи запасних частин до них такими фізичними особами) та нерезидентів, які пересилають поштові відправлення згідно з правилами Міжнародного поштового союзу на митну територію України, та отримувачів таких поштових відправлень.

У разі ввезення (пересилання) товарів (предметів) фізичними особами, не зареєстрованими як платники цього податку, в обсягах, що перевищує неторговий оборот, який підлягає оподаткуванню, такі особи сплачують податок на додану вартість під час перетину такими товарами (предметами) митного кордону України без реєстрації виходячи з митної вартості товарів (предметів), що перевищують розмір неторгового обороту.

Підпунктом «б» пп. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, є митний орган при справлянні податку з осіб, визначених у пункті 2.4 статті 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Єдиний митний тариф» товари та інші предмети, що ввозяться на митну територію України і вивозяться за межі цієї території, підлягають обкладенню митом, якщо інше не передбачено цим Законом.

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що митні органи є контролюючими органами стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов'язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фордами», якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, то платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в установленому Законом порядку.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувалися з відомостями щодо звільнення позивача від сплати податку на додану вартість( встановлених пільг), чи з кодом товарної номенклатури, зазначеної імпортером, то відповідно до пункту 10.3 статті 10 Закону № 168/97 та підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 пункту Закону № 2181 Митниця не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень - рішень про нарахування податкових зобов'язань у зв'язку з помилковим визначенням коду товарної номенклатури, зокрема, з посиланням на результати камеральної перевірки та на положення підпункту "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону №2181, дія якого не поширюється на митні органи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач приймаючи митні декларації та пропускаючи товар - «стрічку конвеєрну «Фенапласт» на митну територію України, погодився з усіма відомостями зазначеними у податковій декларації, та окрім того, після камеральної перевірки правильності визначення коду товару,за наслідками якої було складено акт від 22.06.2009 року, на підставі якого прийняті податкові зобовязання з податку на додану вартість при оформлені 132 вантажних митних декларацій товару « стрічка конвеєрна», зокрема по спірним ВМД від 13 червня 2008 року № 70100002/8/0015118 сертифікат від 06 червня 2009 року № 678633; по ВМД від 28 серпня 2008 року № 7010002/8/002163 сертифікат від 19 серпня 2009 року № РА 964609; по ВМД від 05 грудня 2008 року № 701000002/8/003079 сертифікат від 18 листопада 2009 року № 964690, по ВМД від 23 січня 2009 року № 701000002/9/000051 сертифікат від 18 листопада 2009 року № РА 964690,самостійно визначив ставку ввізного мита у розмірі 5%, що підтверджено набравши чинності постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2010 року по справі №2а-12915/10/0570, а тому не має підстав для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень про визначення ставки ввізного мита у розмірі 20%.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207 ,212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня у справі № 2а-3045/10/0570 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня у справі № 2а-3045/10/0570 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Авторитет» до Амвросіївської митниці про скасування податкових повідомлень скасувати.

Податкові повідомлення-рішення від 05 листопада 2009 року:

- №385, яким визначено суму податкового зобовязання - 79 957,62 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 76 150,11 грн. та за штрафними санкціями 3 807,51 грн.;

- № 386, яким визначено суму податкового зобовязання - 16 263,69 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 15 489,23 грн. та за штрафними санкціями 774,46 грн.;

- №387, яким визначено суму податкового зобовязання - 67 561,65 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне 64 344,43 грн. та за штрафними санкціями 3 217,22 грн.;

- № 388, яким визначено суму податкового зобовязання - 65 591,83 грн., з них: за основним платежем - мито ввізне - 62 468,41 грн. та за штрафними санкціями 3 123,42 грн.;

- № 389, яким визначено суму податкового зобовязання - 15 991,52 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 15 230,02 грн. та за штрафними санкціями 761,50 грн.;

- №390, яким визначено суму податкового зобовязання - 3 252,74грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 3097,85 грн. та за штрафними санкціями 154,89 грн.;

- №391, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 512,33 грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 868,89 грн. та за штрафними санкціями 643,44 грн.;

- №392, яким визначено суму податкового зобовязання - 13 118,36грн., з них: за основним платежем - податок на додану вартість - 12 493,68 грн. та за штрафними санкціями 624,68 грн., - скасувати.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 вересня 2010р. Постанова у повному обсязі складена 29 вересня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий Т.Г. Арабей

Судді І.В. Геращенко

ОСОБА_4