Справа № 816/2745/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2745/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2015 року ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1О./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 03.09.2015 /а.с.114-117/, до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /далі - відповідач, УМВС України в Полтавській області/ про визнання незаконними та скасування наказів від 28.05.2015 № 488, від 19.06.2015 № 316 о/с; поновлення на посаді заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області; стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 19.06.2015; зобов'язання провести розрахунок по грошовому забезпеченню відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги мотивував тим, що спірні накази про звільнення на підставі пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ є передчасними та протиправними у зв'язку із відсутністю рішення суду, яке набрало законної сили у кримінальному провадженні відносно позивача.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. У письмових запереченнях посилався на те, що в ході службового розслідування встановлено факт дискредитації правоохоронного органу ОСОБА_1 Скоєння працівником міліції вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу ОВС є безальтернативною підставою для звільнення з публічної служби відповідно до пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.08.1999 по 19.06.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 17.10.2014 на посаді заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області /а.с.33-34, 50-55/.

28.05.2015 УМВС України в Полтавській області видано наказ № 488 "Про скоєння вчинку, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу, та притягнення до дисциплінарної відповідальності" заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 звільнено з ОВС за скоєння вчинку, що дискредитує звання особи рядового і начальницького складу, нехтування інтересами служби, Присягою працівника органів внутрішніх справ, що негативно вплинуло на авторитет міліції як органу державної влади /а.с. 112/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 19.06.2015 № 316 о/с майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області, звільнено з ОВС згідно з пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) /а.с. 113/.

Не погодившись з вказаними наказами позивач оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Зі змісту статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вбачається, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, тощо.

Частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з частиною 3 статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Розділом VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення) визначено підстави для звільнення осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 66 Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Зі змісту вище вказаної норми та частини 1 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, вбачається, що підставою для звільнення за пунктом 66 Положення є вчинення такою особою вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, яке проводиться виключно після проведення службового розслідування та на підставі доказів, здобутих за результатами службового розслідування, які в сукупності підтверджують факт вчинення особою дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Таким доказом, є, зокрема, але не виключно, висновок про результати службового розслідування.

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 слугували результати службового розслідування, призначеного наказом УМВС України в Полтавській області від 14.05.2015 № 441 за фактом надходження інформації про проведення прокуратурою Полтавської області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 12.05.2015 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368 КК України за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області майором міліції ОСОБА_1 / а.с. 70/.

Позивачем підстави та порядок проведення службового розслідування не оскаржуються.

Так, згідно висновку службового розслідування, затвердженого начальником УМВС України в Полтавській області від 25.05.2015 /а.с. 65-68/, в ході розслідування встановлено отримання майором міліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США від громадянина ОСОБА_3 за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Також, у висновку службового розслідування зазначено, що вказана подія набула суспільного резонансу серед громадськості, неодноразово висвітлювалася у засобах масової інформації (всесвітній мережі Інтернет), активно обговорюється на форумах, тобто даний інцидент підірвав імідж правоохоронного органу.

Крім того, узагальнюючи матеріали службового розслідування, комісія дійшла висновку, що майор ОСОБА_1 шляхом ведення розмов та вчинення дій, спрямованих на створення у свідомості громадянина переконання, що для забезпечення реалізації обов'язку правоохоронного органу, що має безоплатний згідно з законодавством характер, необхідно сплатити грошові кошти на користь службових осіб, тобто понести фізичній особі матеріальні витрати, не передбачені законодавством, та обернути їх на користь службових осіб в якості вигоди, яким отримання такої вигоди заборонено законодавством, скоїв вчинок, яким дискредитував звання рядового та начальницького складу /а.с. 67 - зворотня сторона/.

Таким чином, під час службового розслідування комісією встановлено та підтверджено факт скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу /а.с. 64-68/.

Щодо наявності або відсутності складу злочину в діях заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку СУ УМВС майора міліції ОСОБА_1, комісією ухвалено, що дані обставини буде встановлено за результатами розгляду кримінального провадження № 0000181 органами прокуратури та суду /а.с. 68/.

Суд враховує, що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис з вимогами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та наказами МВС України №№ 90-201, 81-2007 /а.с.136-138/, а також посадовою інструкцією заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку СУ УМВС України в Полтавській області /а.с. 85/, що не заперечується сторонами по справі.

Стосовно доводів позивача про необхідність застосування пункту 67 Положення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 67 Положення особи рядового або начальницького складу, притягнуті до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня надходження до органу внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

У пункті 66 Положення визначено не окремий вид відповідальності працівника ОВС, а спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення.

Припинення служби за пунктом 66 Положення є найсуворішою санкцією відповідальності працівника ОВС, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

З огляду на викладене, звільнення за п. 66 Положення може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п. 66 Положення є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, повинен бути доведеним.

Суд зазначає, що відсутність обвинувального висновку, який набрав законної сили відносно позивача, не свідчить про безпідставність та незаконність звільнення позивача за пунктом 66 Положення, оскільки вказана підстава звільнення є самостійною підставою звільнення в числі інших, визначених Положенням, а зібрані відповідачем у ході службового розслідування матеріали повністю підтверджують факт вчинення позивачем дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, ігнорування та порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідної позиції дотримується також Вищий адміністративний суд України, зокрема, в ухвалі від 23.06.2015 у справі К/800/59377/13.

Звільнення позивача проведено відповідачем у строк, визначений ч. 3 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

За таких обставин, коли відповідачем доведено факт скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, відповідачем під час винесення оскаржуваних наказів врахована тяжкість вчинку, обставини, за яких його скоєно, процедура звільнення дотримана, суд дійшов до висновку про правомірність спірних наказів.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятих спірних наказів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів від 28.05.2015 № 488, від 19.06.2015 № 316 о/с.

Враховуючи правомірність наказів від 28.05.2015 № 488, від 19.06.2015 № 316 о/с, суд вважає необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають позовні вимоги про поновлення на посаді заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Полтавській області, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 19.06.2015, зобов'язання провести розрахунок по грошовому забезпеченню відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський