Справа № 2а-1050/10/1270
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року справа №2а-1050/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: Геращенка І.В.

суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

при секретарі Тімченко М.Ю.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничого підприємства «Рембудмонтаж» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року по адміністративній справі № 2а-/10/1270 за позовом Виробничого підприємства «Рембудмонтаж» до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про безпідставність вимог і неправомірність дій щодо включення витрат на пенсії, не відповідних вимогам відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року скаргу Виробниче підприємство «Рембудмонтаж» звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області про безпідставність вимог і неправомірність дій щодо включення витрат на пенсії, не відповідних вимогам відшкодування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Виробниче підприємство «Рембудмонтаж» подало апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового розгляду до апеляційного суду не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційним судом та судом першої інстанції встановлено, що відповідач ВП «Рембудмонтаж» зареєстроване як субєкт підприємницької діяльності юридична особа 24.12.1991 року виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с.11), перебуває на обліку в УПФУ в м. Рубіжне Луганської області.

На підприємстві позивача працювали та працюють громадяни, які були зайняті на роботах, що дають їм право на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», тобто за Списком № 1, а саме: ОСОБА_3, якому пенсія призначена з 19.09.2002 року, що підтверджується протоколом № 22 від 27.09.2002 року (а.с.70); ОСОБА_4, якому пенсія призначена з 16.05.2000року, що підтверджується протоколом поданням № 121 від 30.05.2000 року (а.с.72), ОСОБА_5, якому пенсія призначена з 24.10.2005 року, що підтверджується протоколом № 9393 від 11.11.2005 (а.с.75).

Відповідачем їм відповідно до вказаного Закону було призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 Закону України від 26 червня 1997 року "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 2 Закону, об'єктом оподаткування при сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, а також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону N 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Із змісту наведеної норми вбачається, що на відповідача покладається обов'язок сплачувати у встановлених розмірах збір, який складають: фактичні витрати на оплату праці; витрати на виплату пенсій; витрати на доставку пенсій.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлений обов'язок для страхувальника сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Таким чином, своєчасно не сплачені суми страхових внесків утворюють заборгованість із збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Діючим законодавством встановлено порядок компенсації витрат Пенсійного Фонду України витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за рахунок платників збору на обовязкове державне пенсійне забезпечення.

Оскільки позивач є платником зазначеного збору, відповідно він зобовязаний відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 15.01.2010 року за № 274/03-04 було надано позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених зазначеним особам відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-I «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) за 2010 рік на суму 274,11 грн. (а.с.9).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановлено, що необхідність відшкодування позивачем відповідачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1, передбачена діючим законодавством, а тому доводи позивача проти цього, наведені у апеляційній скарзі, не ґрунтуються на вимогах закону.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України , та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно до абзацу третього підпункту 1 зазначеного пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV при цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності Законом N 1058-IV, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, тобто цим абзацем визначено механізм компенсації вказаних витрат платниками збору без зміни порядку такого відшкодування за рахунок платників збору.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегулювано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно із п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

- 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

- 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

- 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

- 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

- 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-I «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-I «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (п. 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України).

Таким чином, діючим законодавством чітко визначено обовязок підприємств та порядок відшкодування органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких у підприємств не виникає обовязку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати пенсій особам, пенсії яким призначені за Списком № 1, і законом не визначена залежність відсутності обовязку відшкодовувати спірні витрати від будь-яких фактів.

Також, як вірно зазначено судом першої інтанції, покриття витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України має провадитись з дотриманням приписів Бюджетного кодексу України та Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік якими регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, а також контролю за виконанням Державного бюджету України, при цьому Закон України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" не містить видатків бюджету спрямованих на виплати пенсій особам, призначеним відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з чим з врахуванням приписів п. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, в якому зазначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та закону про Державний бюджет України, підстав для звільнення позивача від відшкодування зазначених витрат не передбачено.

У зв'язку з цим апеляційний суд приходить до висновку, що самостійні позовні вимоги позивача щодо неправомірності дій відповідача по застосуванню при нарахуванні позивачеві до сплати витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам позивача, підпункту 1 зазначеного пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не обґрунтовані чинним законодавством України і не підлягають.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на правильність цих висновків, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виробничого підприємства «Рембудмонтаж» залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року у справі № 2-а-1050/10/1270 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 липня 2010р. Ухвала в повному обсязі складена 16 липня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Геращенко

Судді: Т.Г.Арабей

ОСОБА_6