Справа № 2а-3856/09/0770
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 р. Справа № 34325/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендер І.Я., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Хасана ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2010 року у справі за позовом Хасана ОСОБА_1 до управління міграційної служби в Закарпатській області про визнання рішення протиправним,-

встановила:

У вересні 2009 року Хасан ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління міграційної служби в Закарпатській області про визнання рішення протиправним.

Позивач зазначав, що він отримав повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, виданого управлінням міграційної служби в Закарпатській області.

Вважаючи такі дії незаконними, позивач звернувся до суду з проханням визнати відмову незаконною та прийняти рішення яким зобовязати відповідача оформити документи для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Зокрема посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням Закону України «Про біженців», Конституції України, оскільки відсутні будь-які обставини, які б спростовували обставини викладені в позовній заяві.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, являється громадянином ОСОБА_2.

09.02.2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про набуття статусу біженця в Україні.

Зі співбесіди з позивачем від 19.02.209 року вбачається, що він мав намір потрапити до будь-якої країни, де б йому гарантувались мінімальні засоби для існування. Однією із причин виїзду із країни громадянської належності стали військові дії, які ведуться на території ОСОБА_2 та відсутність засобів для існування.

Процедура прийняття заяви щодо надання статусу біженця та попередній її розгляд були проведені у відповідності до ст.12 Закону України «Про біженців» та вказаної Тимчасової інструкції. Оскаржуваний позивачем наказ №38 від 24.02.2009р. прийнятий міграційною службою в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України «Про біженців» біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обгрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства) належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань.

Відповідно до п.164 Керівництва з процедур і критеріїв з визначення статусу біженця УВКБ СОН особи, вимушені покинути країну походження в результаті внутрішніх чи міжнародних військових конфліктів, звично не розглядаються як біженці Конвенцією 1951 року и протоколом 1967 року.

Відповідно до пункту 66 Керівництва з процедур і критеріїв визначення статусу біженця УВКБ ООН для того, щоб вважатися біженцем особа повинна надати свідчення повністю обгрунтованих побоювань стати жертвою переслідування за конвенційними ознаками. Позивач таких свідчень не надав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з визначення біженця слідує, що самої належності до певної соціальні групи є недостатньо для надання статусу біженця. Необхідними є також наявність цілком обгрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певної соціальної групи.

Оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Хасана ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2010 року у справі №2а-3856/09/0770 - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_3