Справа № 2а-1642/10/1170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2015 р. м. Київ К/9991/24779/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.

розглянувши порядку письмового провадження касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року

у справі № 2-а-1642/10/1170

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до 1. Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції

2. Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції, яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Кіровограді (далі - відповідач-1), Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області (далі - відповідач-2) про: визнання неправомірними дій ДПА у Кіровоградській області по проведенню 29 березня 2010 року планової перевірки з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, та складанню акта перевірки № 0125/11/23/НОМЕР_1 від 29 березня 2010 року; скасування рішення ДПІ у м. Кіровограді про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 13 квітня 2010 року; визнання неправомірними дій ДПА у Кіровоградській області по проведенню 09 квітня 2010 року планової перевірки з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, та складанню акта перевірки №0144/11/28/23/НОМЕР_1 від 09 квітня 2010 року; скасування рішення ДПІ у м. Кіровограді про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19 квітня 2010 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року було скасовано в частині відмови у задоволенні позову про скасування рішення ДПІ у м. Кіровограді № від 19 квітня 2010 року. Позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення ДПІ у м. Кіровограді про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19 квітня 2010 року. В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Кіровоградська ОДПІ ДПС, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року.

У запереченні на касаційну скаргу фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 25 липня 2002 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 17 грудня 2009 року серії НОМЕР_3, виданого ДПІ у м. Кіровограді, у 2010 році фізична особа - підприємець ОСОБА_1 був платником єдиного податку.

Як вбачається з додатку до плану проведення перевірок за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій на березень 2010 року, затвердженого керівником ДПА у Кіровоградській області та підписаного керівником підрозділу, було передбачено проведення перевірки, зокрема, фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (арк. справи 47).

18 березня 2010 року фахівцями ДПА у Кіровоградській області на підставі направлення на перевірку від 15 березня 2010 року № 0207 була проведена перевірка господарської одиниці - відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій (термін проведення перевірки з 18 березня 2010 року по 29 березня 2010 року).

Як вбачається із копії направлення, воно було отримане офіс-менеджером господарської одиниці позивача - ОСОБА_2 18 березня 2010 року, що підтверджується її особистим підписом на направленні із зазначенням дати отримання (арк. справи 48).

За наслідками перевірки, яка проводилася в присутності офіс-менеджера ОСОБА_2 та ОСОБА_1, був складений акт перевірки №0125/11/23/НОМЕР_1 від 29 березня 2010 року, який підписаний позивачем без доповнень та зауважень (арк. справи 63-64).

За висновками вказаного акту перевірки позивачем були порушені вимоги пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), які полягали у неоприбуткуванні готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку доходів та витрат № 6150/1 від 16 травня 2006 року, а саме: до перевірки були надані договори-підряду на виготовлення та встановлення металопластикової продукції та вхідних дверей, починаючи з 01 січня 2010 року. В наявних договорах-підряду зазначено суми сплати замовниками передоплати та остаточної суми розрахунку із зазначеною датою сплати та відповідним підписом замовника, що підтверджує сплату відповідної суми відповідного числа. Згідно наданих договорів-підряду були виявлені розбіжності з оприбуткування готівкових коштів у книзі обліку доходів та витрат, а саме: згідно договору-підряду № 1505-02 сума неоприбуткованої готівки складає 853,00 грн. за 02 лютого 2010 року; згідно договору-підряду №1504-02 сума неоприбуткованої готівки складає 104,48 грн. за 03 березня 2010 року, згідно договору-підряду ДП №1508-03 сума неоприбуткованої готівки складає 800,00 грн. за 04 березня 2010 року.

Зазначені вище суми у книзі обліку доходів та витрат позивачем відображені не були, з огляду на що загальна сума неоприбуткованої готівки у книзі обліку доходів та витрат на підставі договорів-підряду склала 1757,48 грн.

Також, в акті перевірки було вказано, що книга обліку доходів та витрат була надана позивачем на перевірку 24 березня 2010 року. Згідно письмових пояснень позивача, наданих під час перевірки, позивач 17 березня 2010 року забрав книгу обліку доходів та витрат для складання звітності, потім у зв'язку з його хворобою він три доби був відсутній на торговій точці і замість нього працювала його родичка - ОСОБА_2. Помилки у веденні книги були допущені у зв'язку з тим, що звітність на його прохання складав бухгалтер, який переплутав його документи з документами іншого підприємця (арк. справи 58, 59 - зворотна сторона).

13 квітня 2010 року на підставі акту перевірки №0125/11/23/НОМЕР_1 від 29 березня 2010 року ДПІ у м. Кіровограді прийняла рішення №, яким згідно з абзацом 3 частини 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 8787,40 грн.

29 березня 2010 року фахівцями ДПА у Кіровоградській області на підставі направлення на перевірку від 26 березня 2010 року № 0252 була проведена перевірка господарської одиниці - відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій (термін проведення перевірки 29 березня 2010 року по 09 квітня 2010 року.

Направлення було отримане ОСОБА_1 29 березня 2010 року, що підтверджується його особистим підписом на направленні із зазначенням дати отримання (арк. справи 49).

За наслідками перевірки, яка проводилася в присутності офіс-менеджера ОСОБА_2 та ОСОБА_1, був складений акт перевірки №0144/11/28/23/НОМЕР_1 від 09 квітня 2010 року, який підписаний позивачем із запереченнями (арк. справи 52-53).

За висновками вказаного акту перевірки позивачем були порушені вимоги підпунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме: під час проведення перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до перевірки була надана книга обліку доходів та витрат № 6150/1 від 16 травня 2006 року, в якій записи на аркушах 6 та 7 були заклеєні.

У зв'язку з цим, ДПА у Кіровоградській області був зроблений запит до Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку експертного дослідження по відтворенню слабо видимих та знищених цифрових записів № 1223/03 від 09 квітня 2010 року, експертом було встановлено неоприбуткування готівкових коштів (несвоєчасне оприбуткування) у книзі обліку доходів та витрат №6150/1 від 16 травня 2006 року, а саме: згідно договору-підряду №1503-01 сума неоприбуткованої готівки склала 1059,00 грн. за 27 січня 2010 року; згідно договору-підряду №1505-02 сума неоприбуткованої готівки склала 1000,00 грн. за 22 лютого 2010 року; згідно договору-підряду №1506-03 сума неоприбуткованої готівки склала 680,00 грн. за 25 лютого 2010 року; згідно договору-підряду №1507-02 сума неоприбуткованої готівки склала 1632,00 грн. за 26 лютого 2010 року, згідно договору-підряду №1509-03 сума неоприбуткованої готівки склала 4075,00 грн. за 06 березня 2010 року. Загальна сума неоприбуткованої готівки склала 8446,00 грн.

Зокрема, у висновку експертного дослідження було вказано, що 31 березня 2010 року з ДПА в Кіровоградській області для проведення дослідження надійшла книга обліку доходів і витрат № 6150/1 від 16 травня 2006 року, яка велась фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Шляхом відпарювання сторінок 6, 7 білих аркушів, які заходились в крайніх правих та лівих частинах сторінок, було встановлено, що під ними містяться цифрові та рукописні записи, що спочатку були замальовані «коректором» білого кольору, а потім зверху були наклеєні аркуші паперу білого кольору. Під білими аркушами на сторінках 6, 7 виявлений первинний текст. Первинні записи в книзі обліку доходів і витрат № 6150/1 від 16 травня 2006 року, яка велась фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, наведені у фототаблицях до висновку №№ 1-3. (арк. справи 162-165).

19 квітня 2010 року на підставі акту перевірки №0144/11/28/23/НОМЕР_1 від 09 квітня 2010 року ДПІ у м. Кіровограді прийняла рішення №, яким згідно з абзацом 3 частини 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у сумі 42230,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що: недотримання процедури перевірки, при практичному допуску до її проведення, не має наслідком визнання протиправним застосованих податковою інспекцією до позивача за результатами такої перевірки фінансових санкцій за встановлені порушення закону; перевірка, метою якої є контроль за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», не висуває вимог до контролюючих органів щодо завчасного повідомлення осіб про проведення такої перевірки; факти порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), знайшли своє підтвердження у висновку експертного дослідження та не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про скасування рішення ДПІ у м. Кіровограді № від 19 квітня 2010 року та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, виходив з того, що планова перевірка, результати якої оформлені актом №0144/11/28/23/НОМЕР_1 від 09 квітня 2010 року, була проведена неправомірно, оскільки така перевірка здійснюється не частіше одного разу на рік, тоді як у 2010 році вже була проведена планова перевірка позивача, результати якої оформлені актом №0125/11/23/НОМЕР_1 від 29 березня 2010 року. В решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Однак, погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Згідно пунктів 1, 2 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для виконання покладених на них завдань, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції.

Згідно з частиною 7 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.

Як слідує з направлень на перевірки № 0207 від 15 березня 2010 року та № 0252 від 26 березня 2010 року, метою вказаних перевірок був контроль за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (арк. справи 48-49).

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

За приписами абзаців 1, 4 статті 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що встановлені Законом України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимоги щодо підстав та порядку проведення планових перевірок не поширюються на перевірки суб'єкта підприємницької діяльності на предмет дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», з огляду на що посилання суду апеляційної інстанції на порядок проведення планової перевірки, визначений у частинах 1, 2 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є безпідставними.

Згідно частини 1 статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Частиною 2 статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

При цьому, абзацами 1, 2 пункту 1.11 розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі, якщо суб'єкт господарювання відмовляється від проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених законами України, посадовими особами податкового органу складається акт відмови від допуску до перевірки. При цьому, в акті зазначається про ознайомлення та вручення під розписку (чи відмову від ознайомлення та отримання) керівнику суб'єкта господарювання направлення на перевірку.

Як вбачається з актів перевірок, позивач та офіс-менеджер допустили перевіряючих до проведення перевірок та не перешкоджали у їх проведенні, тобто не скористались єдиним юридичним наслідком недотримання податковим органом порядку проведення перевірки.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оприбуткування готівки визначено як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткування готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки). Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання реєстратора розрахункових операцій та розрахункової книжеи і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

За визначенняи, наведеними у пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), книга обліку - це касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - це документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року № 599 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійсненних господарських і фінансових операцій платник єдиного податку-фізична особа веде книгу обліку доходів і витрат.

Отже, спрощена система оподаткування, обліку та звітності не передбачає ведення суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами касової книги на підставі прибуткових касових ордерів, а також здійснення обліку готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки), однак передбачає ведення такими особами книги обліку доходів і витрат.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, оприбуткуванням готівки для фізичної особи-підприємця, який являється платником єдиного податку, є проведення обліку готівки в касі на суму її фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат у порядку, передбаченому Порядком ведення книги обліку доходів і витрат суб'єкта малого підприємництва - юридичної особи, яка застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, затвердженим наказом ДПА України від 13 жовтня 1998 № 477 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зазначений порядок передбачає заповнення всіх граф книги: дата та номер банківського або касового документа; сума виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) грн.; сума виручки від реалізації основних фондів, грн.; позареалізаційні доходи та виручка від іншої реалізації, грн.; загальна сума виручки та позареалізаційних доходів, грн. (гр. 3 + 4 + 5); загальна сума витрат, здійснених у зв'язку з веденням господарської діяльності, грн.

Таким чином, невідображення фізичною особою-підприємцем, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва, в книзі обліку доходів і витрат сум виручки від реалізації продукції (товарів), що підтверджуються розрахунковими документами, є неоприбуткуванням готівки у касі.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до фізичних осіб - громадян України, які є суб'єктами підприємницької діяльності, застосовується штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач не відобразив у книзі обліку доходів і витрат отримані готівкові кошти, сплачені замовниками в якості передоплати та остаточної суми розрахунку із зазначенням дати сплати та відповідним підписом замовника, що підтверджують сплату відповідної суми відповідного числа, з огляду на що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що податковий орган правомірно застосував до позивача штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованих сум згідно оспорюваних рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції, дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалене у даній справі судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року скасувати, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна