Справа № 142/688/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 142/688/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Щерба Н.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адмінстрації Вінницької області ОСОБА_3 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_3 про визнання дій посадової особи неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_3 про визнання дій посадової особи неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

В свою чергу, позивач також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити в частині відмовлених позовних вимог.

03 вересня 2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло заперечення (вх.11954/15) від Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_3, в якому він просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а подану ним апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

14 вересня 2015 року на адресу суду надійшло клопотання (вх.12495/15) від відповідача про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомленний належним чинном.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адмінстрації Вінницької області ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін, з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 12 червня 2007 року, яка набрала законної сили, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА в особі начальника ОСОБА_3 зарахувати ОСОБА_2 на посаду заступника начальника управління - начальника відділу оплати праці та соціально-трудових відносин управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА з 25 травня 2005 року. На виконання даної постанови суду начальником управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА 24 жовтня 2007 року видано наказ про зарахування ОСОБА_2 на посаду заступника начальника управління - начальника відділу оплати праці та соціально-трудових відносин управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА з 25 травня 2005 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року, залишеної без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року, стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25 жовтня 2007 року по 23 березня 2008 року у розмірі 5 тисяч 498 гривень 40 копійок.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року, залишеної без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року, зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25 травня 2005 року по 24 жовтня 2007 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 « Про затвердження ОСОБА_4 обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до повідомлення управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області № 1 від 23 січня 2014 року позивачу було здійснено нарахування коштів в сумі 4398 гривень 72 копійки. Вказані дії управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області свідчать про виконання судового рішення від 27 вересня 2013 року щодо стягнення коштів з відповідача на користь ОСОБА_2

Також, згідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 виплачена середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 25 травня 2005 року по 24 жовтня 2007 року в розмірі 27 тисяч 815 гривень 96 копійок.

Згідно до довідки УПСЗН Піщанської РДА від 16 червня 2015 року № 07-05/646 вбачається, що на виконання виконавчого листа № 802/3233/13-а від 27 вересня 2013 року, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25 жовтня 2007 року по 23 березня 2008 року у розмірі 5 тисяч 498 гривень 40 копійок проведено примусове списання коштів відповідно до повідомлення управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області № 3 від 23 жовтня 2013 року в сумі 1099 гривень 68 копійок.

24 березня 2015 року позивач звернувся до Голови Піщанської РДА ОСОБА_5 із зверненням, в якому просив зобов'язати начальника УПСЗН Піщанської РДА ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_6 нарахувати та виплатити йому компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 25 травня 2005 року по 23 березня 2008 року.

31 березня 2015 року Головою Піщанської РДА ОСОБА_5 було направлено лист до Начальника УПСЗН Піщанської РДА ОСОБА_3 щодо розгляду звернення ОСОБА_7

На дане звернення Начальником УПСЗН Піщанської РДА ОСОБА_3 листом № 07-05/449 від 08.04.2015 року було повідомлено Голову Піщанської РДА ОСОБА_5, про неможливість нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію за дні невикористаних відпусток, у зв'язку з тим, що дані виплати не передбачені в кошторисі управління на 2015 рік.

Не погоджуючись з вказаними діями - відмовою Начальника УПСЗН Піщанської РДА ОСОБА_3 позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним адміністративним позовом.

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року позов задоволено частково.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог положень статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ОСОБА_4 складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28 лютого 2002 року, кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Кошторис має такі складові частини: загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету; та спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов'язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету. ОСОБА_4 в пункті 47 передбачено підстави внесення змін до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету та плану спеціального фонду, плану використання бюджетних коштів (крім плану використання бюджетних коштів одержувача), помісячного плану використання бюджетних коштів, зокрема, у разі: виникнення потреби у перерозподілі бюджетних асигнувань у розрізі економічної класифікації видатків бюджету в межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним і спеціальним фондами бюджету; передачі бюджетних призначень від одного головного розпорядника бюджетних коштів до іншого; прийняття рішення про зменшення бюджетних призначень головним розпорядникам на суму коштів, витрачених не за цільовим призначенням; прийняття рішення про перерозподіл видатків у межах загального обсягу бюджетних призначень головного розпорядника бюджетних коштів за бюджетними програмами, а також збільшення видатків розвитку за рахунок зменшення інших видатків (окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету); прийняття рішення про перерозподіл видатків бюджету на централізовані заходи між адміністративно-територіальними одиницями; прийняття рішення про передачу нерозподілених бюджетних призначень на визначену в законі про Державний бюджет України мету між головними розпорядниками; прийняття рішення про скорочення видатків бюджету або надання кредитів за рахунок коштів загального фонду бюджету в цілому на рік; внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет); виникнення потреби у збільшенні видатків бюджету та наданні кредитів за рахунок коштів спеціального фонду бюджету внаслідок перевищення надходжень до цього фонду з урахуванням залишків бюджетних коштів на початок року, не використаних у попередньому бюджетному періоді, порівняно з надходженнями, врахованими у бюджеті.

Також, у відповідності до положень статті 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу № 115 по Управлінню праці та соціального захисту населення Піщанської РДА від 24 жовтня 2007 року «Про ОСОБА_2М.» позивач був зарахований на посаду заступника начальника управління начальника відділу оплати праці та соціально трудових відносин управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА Вінницької області з 25 травня 2005 року згідно рішення Піщанського районного суду від 12 червня 2007 року.

Відповідно до наказу № 16 Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА від 25 березня 2010 року «Про звільнення ОСОБА_2М.» позивача було звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу праці, зайнятості та соціально-трудових відносин з 25 березня 2010 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на зазначену виплату за період з 25 травня 2005 року по 23 березня 2008 року відповідно до положень Закону України "Про відпустки", що у свою чергу свідчить про необгрунтованість вимог апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для зазначеної виплати.

Також, колегія суддів зазначає, що у відповідності до норм ст.33 Закону України "Про державну службу", умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 керівники відповідних органів виконавчої влади мають право надавати державним службовцям у межах затвердженого фонду оплати праці матеріальну допомогу для оздоровлення.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про державну службу", встановлено, що матеріальна допомога для оздоровлення виплачується виключно при наданні щорічної відпустки, а її розмір не повинен перевищувати середньомісячної заробітної плати державного службовця. У випадку якщо державному службовцю виплачується компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, матеріальна допомога для оздоровлення не надається.

Тобто, матеріальна допомога на оздоровлення виплачується у разі надання відпустки, відповідно, у разі виплати компенсації за невикористану відпустку матеріальна допомога не надається.

При сукупному аналізі правових норм колегія суддів дійшла до твердження, що надання працівникам матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки є правом, а не обов'язком керівника відповідної установи, у зв'яку з чим вимоги позивача щодо виплати йому допомоги на оздоровлення є необгрунтованими та не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанцї приходить до висновку про обгрунтованість та законність прийнятого судового рішення.

Також, згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а суд за ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу вимог ст. 71 КАС України, сторонами не доведено, а в суді апеляційної інстанції знайшло своє підтвердження обгрунтованості та законності прийнятого рішення судом першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Начальника управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адмінстрації Вінницької області ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

ОСОБА_8