Справа № 826/15017/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 вересня 2015 року № 826/15017/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Віруцькій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Керівника Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" Аудитора ОСОБА_1
до Аудиторської палати України
про визнання протиправним та скасування рішення №312/14.4 від 25.06.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Аудиторської палати України про скасування рішення від 25.06.2015 №312/4.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржене рішення прийнято не уповноваженим складом АПУ, стосовно аудиторського висновку, відносно якого АПУ попередньо вже висловило думку про його відповідність, оскаржене рішення є необґрунтованим. Крім того позивач вказує, що відповідачем пропущено строки накладання стягнення. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржене рішення протиправним.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстави викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 має сертифікат аудитора НОМЕР_1 виданий рішенням АПУ від 29.05.2014 №294/2 чинний до 29.05.2019.

За результатом розгляду перевірки інформації, викладеної у зверненні, що надійшло до Аудиторської палати України (далі АПУ) від Національної комісії цінних паперів та фондового ринку щодо здійснення ПрАТ «Аудиторська фірма «Аналітик» у 2014 році обов'язкового аудиту прийнято рішення від 25.06.2015 №312/4.4 яким до аудитора ОСОБА_1 застосовано стягнення у вигляді попередження.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові засади здійснення аудиторської діяльності в Україні та створення системи незалежного фінансового контролю з метою захисту інтересів користувачів фінансової та іншої економічної інформації визначає Закон України "Про аудиторську діяльність".

Згідно зі ст. ст. 12, 22 Закону України "Про аудиторську діяльність" повноваження Аудиторської палати України визначаються цим Законом та Статутом Аудиторської палати України.

Статут Аудиторської палати України приймається двома третинами голосів від загальної кількості членів Аудиторської палати України.

Аудиторська палата України: 1) здійснює сертифікацію осіб, які мають намір займатися аудиторською діяльністю; 2) затверджує стандарти аудиту; 3) затверджує програми підготовки аудиторів та за погодженням з Національним банком України програми підготовки аудиторів, які здійснюватимуть аудит банків; 4) веде Реєстр; 5) здійснює контроль за дотриманням аудиторськими фірмами та аудиторами вимог цього Закону, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів; 6) здійснює заходи із забезпечення незалежності аудиторів при проведенні ними аудиторських перевірок та організації контролю за якістю аудиторських послуг; 7) регулює взаємовідносини між аудиторами (аудиторськими фірмами) в процесі здійснення аудиторської діяльності та у разі необхідності застосовує до них стягнення; 8) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та Статутом Аудиторської палати України.

Щорічно Аудиторська палата України отримує від аудиторських фірм та аудиторів звіти про виконані ними роботи, здійснює їх аналіз та подає до Кабінету Міністрів України узагальнену інформацію про стан аудиторської діяльності в Україні.

За неналежне виконання професійних обов'язків до аудитора (аудиторської фірми) можуть бути застосовані Аудиторською палатою України стягнення у вигляді попередження, зупинення чинності сертифіката на строк до одного року або анулювання сертифіката, виключення з Реєстру.

Порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень визначається Аудиторською палатою України.

Рішення Аудиторської палати України щодо застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень можуть бути оскаржені до суду.

До аудиторів можуть бути застосовані інші види відповідальності відповідно до закону.

Аудитор та аудиторська фірма не несуть дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової та кримінальної відповідальності за подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, інформації про фінансову операцію, навіть якщо такими діями завдано шкоди юридичним або фізичним особам, та за інші дії, якщо вони діяли в межах виконання Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Порядок застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов'язків затверджено рішенням АПУ від 15 листопада 2007 року N 184/4 (далі - Порядок), на підставі якого АПУ приймаються рішення про застосування стягнень.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.4 розділу II Порядку дисциплінарне провадження здійснюється Дисциплінарною комісією АПУ згідно із вимогами цього Порядку.

Підставами для відкриття дисциплінарного провадження можуть бути: рішення АПУ; результати зовнішніх перевірок системи контролю якості аудиторських послуг або вчинення аудиторською фірмою (аудитором) перешкод при здійсненні АПУ контролю за дотриманням вимог Закону України "Про аудиторську діяльність", стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів або непроходження аудиторською фірмою (аудитором) зазначеного контролю у визначений АПУ термін без поважних причин; неподання аудиторською фірмою (аудитором) в установлений АПУ термін звіту про виконані роботи за минулий рік (форма N 1-аудит) або зазначення у звіті недостовірної інформації щодо обсягу наданих послуг, надання недостовірної інформації в документах аудиторської фірми (аудитора), що подані до АПУ, яка стала відома АПУ після внесення заявника до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів; подання Голови АПУ в зв'язку із виявленням фактів неналежного виконання аудиторами (аудиторськими фірмами) професійних обов'язків; подання Комісій АПУ за результатами перевірок дотримання аудиторами (аудиторськими фірмами) вимог Закону України "Про аудиторську діяльність", стандартів аудиту, норм професійної етики та рішень АПУ; інші підстави для порушення дисциплінарного провадження щодо аудиторів (аудиторських фірм) згідно з вимогами чинного законодавства.

Не можуть бути предметом дисциплінарного провадження дії або висловлювання суб'єктів аудиту, сутність яких кваліфікується виключно судовими органами за Кримінальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення. У випадку коли судовими або іншими органами виявлено порушення Кримінального кодексу України або Кодексу України про адміністративні правопорушення, таке виявлення є підставою для відкриття дисциплінарного провадження.

Рішенням АПУ від 27 листопада 2008 року N 196/7 затверджено Порядок проведення перевірок матеріалів скарг, які надходять до Аудиторської палати України, щодо недотримання аудиторськими фірмами та аудиторами законодавства України, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів, рішень Аудиторської палати України при наданні ними аудиторських послуг (далі - Порядок N 196/7).

Зокрема, згідно з п. 1.1 Порядку N 196/7 цей Порядок розроблено відповідно до Закону України "Про аудиторську діяльність", рішення Аудиторської палати України від 27 вересня 2007 року N 182/3 "Про затвердження Концептуальної основи контролю аудиторської діяльності в Україні" з метою встановлення єдиних правил і процедур здійснення перевірок матеріалів скарг, які надходять до Аудиторської палати України (далі - АПУ), щодо недотримання аудиторськими фірмами та аудиторами законодавства України, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів, рішень АПУ при наданні ними аудиторських послуг.

Перевірки матеріалів скарг, які надходять до АПУ, здійснюються Комітетом з контролю якості аудиторських послуг (далі - Комітет) відповідно до положень цього Порядку та інших нормативних документів, затверджених АПУ.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 01.09.2014 до АПУ надійшла інформація від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про надання аудиторськими фірмами та аудиторами зокрема, позивачем у 2014 році послуг обов'язкового аудиту фінансової звітності емітентам.

За результатом аналізу інформації АПУ встановлено, що, зокрема, позивачем порушено ст. 6 Закону України «Про аудиторську діяльність», а саме: надання послуг з обов'язкового аудиту у 2014 році без підтвердження АПУ відповідності системи контролю якості аудиторських послуг.

За результатом звернення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на засіданні АПУ 12.09.2014 (протокол №30) прийнято рішення відібрати пояснення щодо вказаного порушення.

У зв'язку з викладеним на адресу позивача було скеровано запит про надання: інформації щодо виконаних у 2014 році завдань з обов'язкового аудиту, із зазначенням періоду завдань, термінів проведення перевірок та дат аудиторських звітів; обґрунтованих письмових пояснень щодо надання послуг з обов'язкового аудиту без проходження зовнішньої перевірки системи контролю якості аудиторських послуг.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 10.10.2014 №10/10 позивач не надав відповідачу відповіді по суті запиту, а просив уточнити коли саме та щодо якої фірми проводився аудит.

Судом встановлено, що за результатом розгляду АПУ результатів моніторингу суб'єктів аудиторської діяльності, які здійснювали обов'язків аудит за звітні періоди з 01.01.2013, прийнято рішення здійснити перевірку суб'єктів аудиторської діяльності.

З метою виконання вказаного вище рішення передано матеріали дисциплінарного розгляду ПрАТ «АФ «Аналітик» з метою перевірки. Також, вказаним рішенням звернення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку визнано скаргою та передано для розгляду.

Відповідно до п. 1.2 розділу І Порядку N 196/7 скарга - письмове звернення фізичної або юридичної особи до АПУ, в якому чітко ідентифіковано особу, що звертається, місце її проживання (місцезнаходження), дата складання скарги та в якому викладені факти та/або обставини, що свідчать або можуть свідчити про недотримання з боку аудиторів та/або аудиторських фірм вимог Закону України "Про аудиторську діяльність", інших нормативно-правових актів України, стандартів завдань, норм професійної етики аудиторів, рішень АПУ при здійсненні ними аудиторської діяльності.

Разом з тим, згідно з п. 1.2 розділу І Інструкції про затвердження порядку розгляду звернень, що надходять до Аудиторської палати України, затвердженою рішенням АПУ від 15 листопада 2007 року N 184/2 (далі - Інструкція N 184/2), звернення - це викладені заявником у письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; письмові звернення - це викладені в письмовій формі пропозиції, заяви, скарги, надіслані поштою чи передані заявником особисто або через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства; усні звернення - це викладені в усній формі пропозиції, заяви, скарги, записані Головою АПУ під час особистого прийому.

Звернення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 01.09.2014 підпадає під визначення скарги та містить всі обов'язкові реквізити (особу, що звертається, її місцезнаходження, дату складання та факти які свідчать про недотримання, зокрема, з боку позивача вимог Закону України "Про аудиторську діяльність", рішень АПУ при здійсненні ними аудиторської діяльності).

З огляду на викладене, при прийнятті рішення про визнання звернення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 01.09.2014 скаргою відповідач діяв АПУ відповідно до згадуваних норм законодавства.

Відповідно до п. 4.1 Прядку N 196/7 упродовж одного календарного дня від дати реєстрації скарги в книзі реєстрації скарг голова Комітету визначає зі складу штатних працівників уповноважену особу Комітету для її розгляду. Уповноважена особа Комітету готує та направляє суб'єкту скарги листом з оголошеною цінністю з описом вкладення (далі - лист) повідомлення про факт надходження скарги (далі - повідомлення) із фіксацією дати його відправлення у книзі реєстрації скарг.

З матеріалів справи вбачається, що АПУ направлено позивачу повідомлення про надходження скарги з вимогою надати пояснення по її суті та документи для перевірки.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачем надано витребувані матеріали.

Згідно п. 4.11 Прядку N 196/7 за наслідками здійснення виїзної або невиїзної перевірки складається звіт про результати перевірки матеріалів скарги (далі - звіт). Звіт повинен містити такі елементи (розділи):

заголовок,

адресат,

вступний розділ;

описовий розділ;

фактичні результати перевірки за скаргою;

дата звіту;

підпис голови Комітету та співробітників Комітету, які здійснювали перевірку.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом невиїзної перевірки АПУ складено звіт про результати невиїзної перевірки матеріалів інформації, яка надійшла до АПУ від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

З матеріалів справи вбачається, що Звіт оформлено відповідно до п. 4.11-4.16 Прядку N 196/7.

Відповідно до п. 4.22. Прядку N 196/7 комісія АПУ з контролю якості та професійної етики після отримання примірника звіту на своєму черговому засіданні розглядає його одночасно із письмовими вмотивованими зауваженнями та/або додатковими поясненнями, що надійшли від суб'єкта скарги.

Якщо за наслідками такого розгляду виявляються факти щодо неналежного виконання професійних обов'язків суб'єктом скарги, Комісія АПУ з контролю якості та професійної етики готує та надає свої висновки до Дисциплінарної комісії АПУ.

Згідно п. 4.23. Прядку N 196/7 відповідно до Порядку застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов'язків Дисциплінарна комісія АПУ на своєму черговому засіданні розглядає висновки Комісії АПУ з контролю якості та професійної етики та примірник звіту одночасно з письмовими вмотивованими зауваженнями та/або додатковими поясненнями від суб'єкта скарги. За наслідками такого розгляду Дисциплінарна комісія АПУ разом із Комісією АПУ з контролю якості та професійної етики забезпечує підготовку спільного узгодженого проекту рішення АПУ за результатами перевірки матеріалів скарги. Цей проект рішення АПУ передається для розгляду та прийняття відповідного рішення на черговому засіданні АПУ в порядку, встановленому Регламентом АПУ.

З матеріалів справи вбачається, що комісією АПУ розглянуто звіт на засіданні 18.02.2015 (протокол №55) та прийнято рішення направити до ПрАТ «АФ «Аналітик» звернення з пропозицією: звернутись до НКЦПФР з відкликанням аудиторського звіту щодо фінансової звітності ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» за 2013 рік, направити до АПУ копію звірення до НКЦПФР та повідомити про відповідь останнього.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 23.03.2015, у відповідь на який позивач повідомив про неможливість відкликання аудиторського висновку.

З огляду на викладене, матеріали справи щодо позивача було розглянуто на засіданні АПУ 28.05.2015 т та прийнято рішення про повернення матеріалів на додаткову перевірку.

На засіданні Дисциплінарної комісії АПУ 17.06.2015 за участі позивача прийнято рішення пропонувати АПУ застосувати стягнення у вигляді попередження.

В подальшому, рішенням від 25.06.2015 №312/4.4 на позивача накладено стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до п. 2.11. Порядку строк розгляду матеріалів дисциплінарного провадження не повинен перевищувати трьох місяців. У окремих випадках (у зв'язку із необхідністю витребування додаткової інформації чи документів, проведенням додаткової перевірки та ін.) за рішенням Голови АПУ зазначений строк може бути продовжений. Матеріали дисциплінарного провадження після їх розгляду передаються до Секретаріату АПУ.

Суд погоджується з доводами відповідача, що перебіг строку розгляду матеріалів розпочався з 18.03.2015, рішення прийнято 25.06.2015, тобто через 3 місяці 7 днів.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Голови АПУ від 18.06.2015 № 4 строк розгляду матеріалів дисциплінарного провадження продовжено на 10 днів.

З системного аналізу викладеного вбачається, що відповідачем не пропущено строк розгляду матеріалів дисциплінарного провадження.

Відповідно до п. 4.1 Положення про Дисциплінарну комісію АПУ засідання Комісії є правомочним, якщо у ньому беруть участь більшість із членів.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданнях комісії були присутні: 18.03.2015 - шість із шести членів Комісії, 19.05.2015 та 17.06.20145 чотири із шести членів Комісії, отже оскаржене рішення прийнято за наявності кворуму Комісії.

Щодо посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України суд зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про аудиторську діяльність», отже доводи позивача про порушення відповідачем ст. 148 згадуваного кодексу є безпідставними.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на норми Інструкції про порядок розгляду звернень (заяв скарг тощо) в АПУ, затверджену протоколом АПУ від 10.03.2000 №87, оскільки вказана інструкція втратила чинність згідно рішення АПУ від 15.11.2007 №184/2 та Положення про Дисциплінарну комісію АПУ затверджене рішенням АПУ від 26.04.2007 №176/9.2, яке втратило чинність згідно рішення АПУ від 05.07.2012 №252/11.

Отже, оскаржуване рішення прийнято уповноваженою особою відповідно до норм Порядку застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов'язків затверджено рішенням АПУ від 15 листопада 2007 року N 184/4, Порядку проведення перевірок матеріалів скарг, які надходять до Аудиторської палати України, щодо недотримання аудиторськими фірмами та аудиторами законодавства України, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів, рішень Аудиторської палати України при наданні ними аудиторських послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про аудиторську діяльність» при здійсненні аудиторської діяльності аудитори та аудиторські фірми застосовують відповідні стандарти аудиту.

Стандарти аудиту приймаються на основі стандартів аудиту та етики Міжнародної федерації бухгалтерів з дотриманням вимог цього Закону, Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та інших нормативно-правових актів.

Затвердження стандартів аудиту є виключним правом Аудиторської палати України. У випадках, передбачених законом, стандарти аудиту погоджуються з іншими суб'єктами.

Стандарти аудиту є обов'язковими для дотримання аудиторами, аудиторськими фірмами та суб'єктами господарювання.

Згідно з рішення АПУ від 27.09.2007 №182/4 для виконання завдань з обов'язкового аудиту, починаючи з фінансової звітності за звітні періоди з 01.01.2013 аудиторські фірми та аудитори, які займаються аудиторською діяльністю індивідуально як фізичні особи - підприємці зобов'язані отримати підтвердження АПУ відповідності системи контролю якості аудиторських послуг.

Рішенням АПУ від 18.04.2003 №122/2 Міжнародні стандарти аудиту, надання впевненості та етики, прийняті в якості Національних стандартів аудиту з 01.01.2004 та підлягають обов'язковому застосуванню суб'єктами аудиторської діяльності.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що впродовж 2014 року в ПрАТ «АФ «Аудитор» було відсутнє підтвердження АПУ відповідності системи контролю якості аудиторських послуг. Проте в порушення вказаних вище норм законодавства позивачем в 2014 році надано послуги з обов'язкового аудиту ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода».

З огляду на викладене, висновок відповідача про порушення позивачем ст. 6, 19 Закону України «Про аудиторську діяльність», рішень АПУ від 27.09.2007 №182/4, МСА 230 «Аудиторська документація», МСА 530 «Аудиторська вибірка» на думку суду є обґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, оскільки оскаржуване рішення прийнято уповноваженою особою відповідно до норм Порядку застосування до аудиторів (аудиторських фірм) стягнень за неналежне виконання професійних обов'язків, Порядку проведення перевірок матеріалів скарг, які надходять до Аудиторської палати України, щодо недотримання аудиторськими фірмами та аудиторами законодавства України, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів, рішень Аудиторської палати України при наданні ними аудиторських послуг, факт порушення позивачем ст. 6, 19 Закону України «Про аудиторську діяльність», рішень АПУ від 27.09.2007 №182/4, МСА 230 «Аудиторська документація», МСА 530 «Аудиторська вибірка» знайшов підтвердження під час вирішення справи, отже суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда

Повний текст виготовлено 17.09.2015