Справа № 826/13033/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2015 року № 826/13033/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо невжиття заходів, спрямованих на виключення майна ТОВ «Фактор Енергогруп» з обтяжень внесених до реєстрів речових прав;

- зобов'язати ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві вжити заходів, спрямованих на виключення обтяження майна ТОВ «Фактор Енергогруп», описаного в податкову заставу актом опису майна № 12 від 25.12.2014 року, шляхом подання відповідних заяв про припинення обтяження відповідного майна ТОВ «Фактор Енергогруп» у відповідності до чинного законодавства .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2015 року відкрито провадження у справі, закінченого підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві протиправно не вжито заходів для зняття з майна ТОВ «Фактор Енергогруп» податкової застави у зв'язку з відсутністю правових підстав для подальшого обтяження такого майна.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Суд у судовому засіданні 16.07.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ТОВ "Фактор Енергогруп" зареєстровано як юридична особа 01.11.2010 р. Головним управлінням юстиції у м. Києві, з 02.11.2010 р. перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Сторонами визнається, що 25.12.2014 р. ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві складений акт опису майна № 12 від 25.12.2014 р., відповідно до якого проведено опис майна ТОВ "Фактор Енергогруп".

Зокрема, право податкової застави виникло у зв'язку із несплатою позивачем грошових зобов'язань, визначених, зокрема:

- податковим повідомленням-рішенням № від 19.06.2013 р. у сумі 1 092 263, 27 грн., з яких за основним платежем - 860 271,00 грн. (податок на прибуток підприємства) та пеня - 231 992,27 грн.;

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 р. з ПДВ у сумі 37 114 565,00 грн. (основний платіж) та 5 593 534,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція);

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 р. з ПДВ у сумі 737 396,00 грн. (основний платіж) та 184 349,00 грн. (штрафна (фінансова) санкція);

- податковим повідомленням-рішенням № від 25.03.2013 р., яким позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств на суму 232 727,00 грн.

В контексті наведеного слід зазначити, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2013 р. у справі № 826/12953/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 р., в задоволені позову ТОВ "Фактор Енергогруп" про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 25.03.2013 р. № , № , № та від 19.06.2014 р. № - було відмовлено.

Водночас, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 р. у справі № 826/12953/13-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 139, в якому зазначив, що, враховуючи скасування судових рішень та направлення ВАС України справи № 826/12953/13-а на новий розгляд, тобто неузгодженістю у зв'язку з цим грошових зобов'язань, підстави для сплати позивачем податкового боргу відсутні, а відтак підстави для перебування майна ТОВ "Фактор Енергогруп" у податковій заставі відсутні.

У зв'язку із цим, позивач просив ДПІ виключити відповідний запис з реєстру обтяжень і надати пояснення щодо підстав не проведення дій по виключенню зазначеного запису з реєстру обтяжень.

Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду відповіді на вказаний лист, а також доказів видалення запису з Єдиного реєстру обтяжень - не отримував. В ході розгляду даної справи відповідач визнав факт наявності в Єдиному реєстрі обтяжень запису щодо обтяження майна позивача та не надав доказів його видалення.

Вважаючи протиправною бездіяльність ДПІ щодо невжиття заходів, спрямованих на виключення майна ТОВ «Фактор Енергогруп» з обтяжень внесених до реєстрів речових прав, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пп. 56.18 п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В свою чергу, згідно із п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до положень, наведених у п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (п.п.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України);

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

В силу п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що режим податкової застави поширюється виключно на майно платника податків, який має узгоджені грошові зобов'язання, які не були сплачені у встановлений законом строк.

В даному випадку судом встановлено, що право спірної податкової застави виникло у зв'язку із несплатою позивачем грошових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № від 19.06.2013 р., № від 25.03.2013 р., № від 25.03.2013 р., які на момент складення акту опису майна № 12 від 25.12.2014 р. набули статусу узгоджених згідно ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 р. у справі № 826/12953/13-а.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 р. у справі № 826/12953/13-а скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто грошові зобов'язання позивача, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, втратили статус узгоджених з моменту прийняття зазначеної ухвали ВАС України.

Слід зазначити, що станом на час розгляду даної справи відсутнє остаточне судове рішення у справі № 826/12953/13-а, яке набрало б законної сили.

За таких обставин, враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення про нарахування грошових зобов'язань, що стали підставою для опису у податкову заставу майна позивача, оскаржені в судовому порядку та станом на час розгляду даної справи за наслідками такого оскарження відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, суд приходить до висновку про відсутність на даний момент підстав для поширення режиму податкової застави на майно позивача, оскільки вказані грошові зобов'язання вважаються неузгодженими та не можуть свідчити про наявність податкового боргу у позивача, що є передумовою для виникнення права податкової застави.

При цьому, як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту звірки № 7080-20 від 26.06.2015 р., станом на 15.06.2015 року у позивача від'ємне сальдо розрахунків становить нуль гривень, тобто у позивача відсутній податковий борг, який був би підставою для обтяження майна позивача.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не вжито заходів, спрямованих на звільнення з податкової застави майна ТОВ «Фактор Енергогруп», оскільки на даний момент відпали обставини, що зумовили виникнення права податкової застави.

У той же час, відповідачем не спростовано наведеного та не доведено зворотного.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що порядок реєстрації обтяжень на рухоме та нерухоме майно визначено Законами України від 01 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952) та від 18 листопада 2003 року N 1255-IV "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", із змінами та доповненнями (далі - Закон N 1255).

Згідно з п. 9 ст. 16 Закону N 1952 та абз. 3 ст. 44 Закону N 1255 реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Таким чином, у разі звільнення майна платника податків з-під податкової застави контролюючий орган звертається до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення обтяження і виключення запису щодо обтяження рухомого та нерухомого майна з державного реєстру.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо невжиття заходів, спрямованих на виключення майна ТОВ «Фактор Енергогруп» з обтяжень внесених до реєстрів речових прав.

3. Зобов'язати ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві вжити заходи, спрямовані на виключення обтяження майна ТОВ «Фактор Енергогруп», описаного в податкову заставу актом опису майна № 12 від 25.12.2014 року, шляхом подання відповідних заяв до органу державної реєстрації прав про припинення обтяження відповідного майна ТОВ «Фактор Енергогруп» у відповідності до чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя К.Ю. Гарник