Справа № 754/8125/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/8125/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буш Н.Д. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум отриманої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та для оздоровлення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року позов задоволено частково:

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2, як державному службовцю у відповідності до Закону України «Про державну службу» неправомірними.

Зобов'язано Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати державних службовців згідно довідки №6/1-6/1-101 з врахуванням сум зазначених в ній на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки починаючи з 01.03.2015 року по теперішній час.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що вказані види матеріальних допомог, на думку апелянта, не є складовими заробітної плати, а тому не враховуються при перерахунку пенсії.

ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуване рішення в частині періоду здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» належить здійснити з 01.03.2015 року і довічно.

В судове засідання з'явився представник позивача, який наполягав та задоволенні вимог його апеляційної скарги та зміні судового рішення. Проти вимог апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явився, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав вірну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

25.02.2015 року позичав звернулась до відповідача з проханням здійснити їй перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», а саме: обчислити пенсію позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки про складові заробітної плати у розмірі 80 відсотків від заробітної плати з 30.05.2014 року довічно.

Однак, листом від 03.04.2015 року №1897/09/2-315 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку.

Відмова мотивована тим, що на думку відповідача, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань чинним законодавством України не віднесені до складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року N3723-XII (далі - Закон N3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 Закону N3723-XII, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень вбачається, що призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» 24.03.1995 року №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону N3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Враховуючи вищевикладене, суми індексації заробітної плати та матеріальні допомоги входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 року та 14.05.2013 року.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 є неправомірними, оскільки при нарахуванні та виплаті позивачу сум матеріальної допомоги страхові внески (збір на обов'язкове державне пенсійне страхування) були сплачені, а отже наведені складові заробітної плати повинні враховуватися при обчисленні (перерахунку) пенсії.

Щодо вимог позивача про довічну виплату пенсії, у порядку та розмірах встановлених оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє.

Крім того, можливе внесення змін до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.

Тому період, по який необхідно зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції.

Доводи, наведені позивачем та відповідачем в апеляційних скаргах, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно часткового задоволення позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 15.09.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.