Справа № 816/2565/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 р.Справа № 816/2565/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/2565/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями"

до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" з іноземними інвестиціями", звернулось до суду з позовною заявою до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській про скасування податкового повідомлення-рішення від 15 червня 2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2598,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 650,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 р. позовні вимоги задоволено.

Гадяцька об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Гадяцькою ОДПІ у період з 13.05.2015 по 19.05.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за лютий 2015 року ТОВ "Транс-Сервіс" з іноземними інвестиціями", за результатами перевірки складено акт №336/15-30080834 від 26.05.2015, у якому зафіксовано порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення за січень 2015 року, яка взяла участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2015 року та задекларована у рядку 30 на 2598,00 грн. (а.с.9-15).

На підставі висновків акту перевірки Гадяцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2598,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 650,00 грн. (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності висновку податкового органу стосовно порушення ТОВ "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями" вимог п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Правила обрахування розміру податкового кредиту з податку на додану вартість у регламентовані п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, яким передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит -це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно приписів п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

За приписами п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виписки податкових накладних) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, які визначені пунктом 201.1 статті 201 Кодексу.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок), пунктом 4 (в редакції, чинній на дату виписки податкових накладних) якого передбачено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

Крім того, пунктом 17 Порядку визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, пунктом 7 Порядку визначено, що не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: - відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді); - порушення порядку заповнення податкової накладної; - складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Як встановлено з акту перевірки ТОВ "Транс-Сервіс" з іноземними інвестиціями" включено до складу податкового кредиту січня 2015 року, зокрема податкові накладні від 09 січня 2015 року №47//31 та від 13 січня 2015 року №233//31 отримані від ПАТ "Полтаваобленерго" у загальному розмірі 2598,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що податкові накладні, виписані ПАТ "Полтаваобленерго", складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (зворотній бік а.с. 30, 31).

Однак, за результатами перевірки платника податків контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне зарахування до складу податкового кредиту зазначеної суми податку з посиланням на порушення постачальником електричної енергії (ПАТ "Полтаваобленерго") порядку складання податкових накладних, а саме: ПАТ "Полтаваобленерго" виписано податкові накладні впродовж місяця по даті отримання коштів від ТОВ "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями", що на думку відповідача, є порушенням пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що податкові накладні виписувались ПАТ "Полтаваобленерго" по першій події відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме в день зарахування коштів від ТОВ "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями" як передоплати за електричну енергію згідно платіжних доручень від 13 січня 2015 року № 8 та від 13 січня 2015 року № 7.

При дослідженні змісту податкових накладних встановлена наявність всіх обов'язкових реквізитів, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та Порядком, дата складання податкових накладних відповідає даті виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця), яка передбачена пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та зазначена в графі 2 накладних "дата виникнення податкового зобов'язання (постачання/оплати)".

Тобто, враховуючи наведене . суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно на підставі належним чином оформлених податкових накладних включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за січень 2015 року в загальному розмірі 2598,00 грн.

Посилання податкового органу на приписи пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України як на доказ порушення позивачем порядку заповнення податкової накладної є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної, який станом на дати виписки ПАТ "Полтаваобленерго" податкових накладних не містив приписів, передбачених пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

На момент виписування податкових накладних у січні 2015 року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не вчинено дій щодо приведення нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади у відповідність до Податкового кодексу України, тобто зміни до Порядку податкової накладної внесені не були.

Відповідні зміни до Порядку заповнення податкової накладної внесено Наказом Міністерства фінансів України "Зміни до Порядку заповнення податкової накладної" від 23 січня 2015 року № 13, яким пункт 4 Порядку доповнено новим абзацом такого змісту: "Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні / розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця" та набули чинності 30 січня 2015 року.

Крім того, з пояснень позивача , наданих в суді першої інстанції встановлено, що ТОВ "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями" податкові накладні, виписані ПАТ "Полтаваобленерго", перевірялись по Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року № 957 (в редакції, чинній на дату виписки податкових накладних).

Тобто, податкові накладні, виписані ПАТ "Полтаваобленерго", складені за формою та у порядку, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та в редакції, чинній на час їх складення.

Відповідач стверджує про те, що постачальник електричної енергії має складати податкові накладні щодекадно, тобто 10, 20 та останнього числа місяця на загальну суму коштів, що надійшли від покупців електричної енергії у відповідній декаді, однак суд не погоджується із вказаними доводами відповідача, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено порядок обчислення строків щодекадно та не встановлено обрахунок його перебігу.

Відповідно до положень пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Окрім того, в силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом Рішення Європейського Суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку становить втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції /пункт 49/.

У пункті 50 вказаного Рішення Суд зазначив, що: "Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).".

У Рішенні від 16 лютого 2000 року у справі "Аманн проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини привернув увагу до напрацьованої ним прецедентної практики, відповідно до якої: "словосполучення "згідно із законом" вимагає не лише наявності для оскаржуваного заходу певних підстав у національному законодавстві, а й має на увазі якість закону, що застосовується в даному випадку, вимагаючи, щоб він був доступним для заінтересованої особи і передбачуваним у своїх наслідках " /пункт 50/.

При цьому, суд зазначив, що: "під словосполученням "згідно із законом" маються на увазі умови, що склалися поза рамками існуючої правової підстави в національному законодавстві і вимагають "доступності" і "передбачуваності" правової підстави" /пункт 55/.

Так само, у пункті 168 Рішення Європейського Суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Суд вказав, що: "будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).".

За приписами частин першої, другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірним податковим повідомленням-рішенням безпідставно зменшено ТОВ "Транс-сервіс" з іноземними інвестиціями" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2015 року в розмірі 2598,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській від 15 червня 2015 року № не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 816/2565/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Донець Л.О. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.