Справа № 2а-14441/11/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р. Справа № 41419/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - ГУМВС у Львівській області) про скасування рішення про відмову в наданні направлення на проходження військово-лікарської комісії ГУМВС у Львівській області, зобов'язання надати таке, та зобовязання внести відповідні зміни у формулювання Наказу №322 о/с від 29.09.2011р. «Про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ» в разі проходження військово-лікарської комісії незалежно від термінів та строків її проходження.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства у нього наявне право на проходження військово-лікарської комісії ГУМВС у Львівській області навіть після звільнення з органів ОВС. Вважає, відмову відповідача у ненаданні такого направлення протиправною.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 направлення на медичне обстеження на військово-лікарську комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надати ОСОБА_1 направлення на медичне обстеження на військово-лікарську комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, перебуваючи в запасі та висловивши бажання пройти медичне обстеження, мав право бути направленим для обстеження на військово-лікарську комісію незалежно від змісту рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ, а відповідачем не дотримано приписів 1.3.5 Положення №85 від 06.02.2001 року та п.1.6 Інструкції № 1276 від 31.10.2003 року.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ГУМВС у Львівській області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-УІ), що є достатнім для розгляду даної справи.

В силу приписів частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01.09.1996р. по 29.09.2011р. проходив службу в органах внутрішніх справи України, зокрема, в Червоноградському МВ ГУМВС України у Львівській області.

Наказом №322 о/с ГУМВС України у Львівській області відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за п.64 «ж» за власним бажанням з 29 вересня 2011 року.

З матеріалів справи слідує, що 02.12.2011 року, у зв'язку із погіршення стану здоров'я, ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України у Львівській області з заявою про надання йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, однак 12.12.2012 року відповідачем відмовлено у наданні такого направлення.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність такої відмови відповідача.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок звільнення з органів внутрішніх справ регулюється розділом 7 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.07.2011 року № 114 (далі - Положення).

Однією з підстав звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу є звільнення за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків пп. «ж» п.64 Положення.

Пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 просив звільнити його за пп. «ж»п. 64 (за власним бажанням) з 29 вересня 2011 року та відмовився від проходження військово-лікарської комісії, про що подав відповідний рапорт від 28.09.2011 року на ім'я начальника ГУМВС України у Львівській області.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованимим посилання позивача на норми Інструкції про організацію роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України і членів їхніх сімей, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2003 року N 1276 (надалі -Інструкція), виходячи з такого.

Пунктом 1.1 Інструкції визначено порядок організації роботи з пенсійного забезпечення військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України і членів їхніх сімей. Як передбачено в п.1.2. Інструкції види пенсій і допомоги, які призначаються військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу та їх сім'ям, порядок їх призначення і виплати, а також перерахунку раніше призначених пенсій і обчислення вислуги років установлені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Відповідно до п. 1.6. для встановлення ступеня придатності до служби військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу перед звільненням і призначенням пенсії за направленнями управлінь (відділів, відділень) роботи з персоналом органів внутрішніх справ та кадрових служб військових частин проходять медичне обстеження військово-лікарськими комісіями у порядку, установленому наказом МВС України від 06.02.2001 N 85, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 за N 165/5356.

Для обстеження на військово-лікарську комісію можуть за бажанням направлятися: військовослужбовці, особи рядового та начальницького складу, які звільняються у відставку за віком, за сімейними обставинами, за власним бажанням, через службову невідповідність, за порушення дисципліни, за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, у зв'язку з засудженням судом за вчинення злочину. На медичне обстеження вказані особи можуть бути направлені командирами з'єднань і військових частин, начальниками органів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ та інших підрозділів МВС на їх прохання після звільнення зі служби, за винятком осіб, звільнених у зв'язку із засудженням судом за вчинення злочину до покарання, пов'язаного з позбавленням волі.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказана Інструкція дозволяє проходити особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ військово-лікарську комісію як до, так і після звільнення з органів внутрішніх справ.

Водночас, колегія суддів зазначає, що особам рядового та начальницького складу, які звільняються у відставку за власним бажанням, як у випадку з позивачем, направлення на обстеження на військово-лікарську комісію надається лише за наявності бажання одержати таке направлення.

За таких обставин, беручи до уваги заяву позивача від 02.12.2011 року, ГУМВС України у Львівській області протиправно відмовлено ОСОБА_1 у наданні такого направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Стосовно посилання відповідача на лист заступника Міністра внутрішніх справ України від 03 лютого 2011 року № 1801/Чн «Про порядок звільнення з органів внутрішніх справ», то колегія суддів зазначає, що у позивача на момент звільнення з органів внутрішніх справ не існувало потреби в проходженні військово-лікарської комісії, а чинне законодавство не обмежує позивача проходити військово-лікарську комісію і після звільнення з органів внутрішніх справ.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду викладеними в оскаржуваній постанові про протиправність відмови ГУМВС України у Львівській області у наданні ОСОБА_1 направлення на медичне обстеження на військово-лікарську комісію та зобов'язанні відповідача надати позивачу таке направлення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2012 року у справі № 2а-14441/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін