Справа № 2а-5608/10/1770
Суддя: Ткачук Н.С.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-5608/10/1770

22 грудня 2010 року 14год.38хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткачук Н.С. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом

Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації в Рівненській області < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про стягнення фінансових санкцій у вигляді штрафу, -
ВСТАНОВИВ :

Регіональне управління департаменту контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової адміністрації в Рівненській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 900 грн., що виник на підставі рішення про застосування фінансових санкцій №/32 від 11.08.2010 р.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст.183-2 КАС України в адміністративних справах про стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився місячний строк оскарження, застосовується скорочене провадження. Відповідно до ч. 4 цієї статті суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою про відкриття скороченого провадження від 26 листопада 2010 року відповідачу було запропоновано, у разі невизнання адміністративного позову, упродовж десяти календарних днів з дня отримання ухвали подати заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування або заяву про визнання позову. Ні заперечення на адміністративний позов, ні заяви про визнання позову у встановлений строк відповідач не подав.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку скороченого провадження у встановлений ст.183-2 КАС України строк.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з Положенням про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України, яке затверджене наказом ДПА України №71 від 10.02.2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.02.2007 року за №116/13383, здійснення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів належить до основних завдань та функцій Департаменту.

Судом встановлено, що 30 липня 2010 року працівниками податкової служби, на підставі направлення №340 від 30.07.2010 року на проведення позапланової виїзної перевірки (а.с.7), було проведено перевірку кафе-бару "Ретро", що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої було встановлено порушення відповідачем ч. 10 ст. 15 Закону - №481/95-ВР.

Відповідно до ч. 10 ст.15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Всупереч вимогам зазначеної норми Закону № 481/95-ВР, відповідач здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності у нього ліцензії.

Абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

У відповідності до вимог зазначеної норми Закону № 481/95-ВР, на підставі Акта перевірки №311/01/НОМЕР_1 від 02.08.2010 р. (а.с.4-5), позивачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №/32 від 11.08.2010 р., яким до відповідача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.9).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 частково сплатила заборгованість по штрафній (фінансовій) санкції в сумі 800 грн., що підтверджено копіями квитанцій відповідно від 08.09.2010 р. на суму 200 грн. та від 30.09.2010 р. на суму 600 грн. (а.с.11-12). Однак, згідно з даними обліку позивача, на момент подання адміністративного позову до суду за відповідачем рахується заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в сумі 900 грн.

Як вбачається з даних документообігу Рівненського окружного адміністративного суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в судовому порядку рішення про застосування фінансових санкцій №/32 від 11.08.2010 р. не оскаржувала, а відтак, підстави для його невиконання відсутні.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 року, у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкції стягується на підставі рішення суду.

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 900 грн. підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати, відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету України фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 900 грн. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду першої інстанції є остаточною, крім випадків оскарження її в апеляційному порядку.

У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя < Підпис > ОСОБА_2