Справа № 2а/1270/8951/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2015 р. м. Київ К/800/51964/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Моторного О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_4

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.05.2013 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року

у справі № 2а/1270/8951/2012

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року, в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами касаційної скарги не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 07.09.2015 року замінено Державну податкову інспекцію у Лутугинському районі Луганської області Державної податкової служби правонаступником - Державною податковою інспекцією у Лутугинському районі Головного управління Міндоходів у Луганській області.

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у 2004-2006 роках ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок та державних актів на право власності на земельну ділянку набула право власності на земельні ділянки площею 19.0 га на території Юр'ївської селищної ради та 2.0 га на території Білоріченської селищної ради Лутугинського району Луганської області.

29.05.2012 року відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення: - № , яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 23 987, 63 грн.; - № , якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 5, 77 грн.

Спір у даній справі виник на підставі доводів позивача щодо відсутності обов'язку сплачувати земельний податок у 2012 році у зв'язку із тим, що вона не є платником податку у розумінні ст. 269 Податкового кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних актів індивідуальної дії, оскільки позивачем не спростовано наявності заборгованості з плати за землю, та не встановлено інших обставин, які вказують на безпідставність прийнятих повідомлень-рішень.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає рішення судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки вони ухвалені не на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі відповідно до вимог чинного законодавства України.

Розділом ХІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою плати за землю.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Пунктом 286. 5 ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно із п. 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішеннями Лутугинського районного суду Луганської області від 17.07.2012 року у справі № 1215/517/2012, від 03.10.2012 року у справі № 2/1215/1174/2012, від 04.10.2012 року у справі № 2-516/2012, від 04.10.2012 року у справі № 2-518/2012, від 24.10.2012 року у справі № 1215/538/2012, від 01.11.2012 року у справі № 2-1160/2012, від 25.12.2012 року у справі № 1215/519/12 договори купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_4 з громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані недійсними. Також визнано недійсними відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки та зобов'язано ОСОБА_4 передати власнику в особі територіальної громади Юрківської селищної ради відповідні спірні земельні ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до даних Головного управління Держземагенства у Луганській області станом на 01.01.2013 року вказані земельні ділянки рахуються за ОСОБА_4, будь-яких доказів щодо передачі (відчудження) названих земельних ділянок іншим особам позивачем не надано.

Разом з тим, в матеріалах даної справи наявні акти прийому передачі позивачем територіальній громаді Юрківської селищної ради земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на виконання виконавчих листів від 29.10.2012 року №2/1215/1174, від 03.12.2012 року №2/1215/1160, від 24.24.2012 року №2-1215/1161.

Враховуючи те, що принцип економічної обґрунтованості справляння плати за землю як майнового податку полягає у покладенні обов'язку з його сплати на особу, яка має юридичну можливість користуватися землею, то припинення права фактичного користування позивачем спірними земельними ділянками виключає можливість покладення на нього обов'язку плати за землю.

Таким чином, у даній справі підлягають встановленню обставини щодо дати закінчення фактичного користування позивачем відповідними земельними ділянками за договорами, які визнані в судовому порядку недійсними, по яку і має обраховуватися земельний податок.

Колегія суддів вважає, що на підставі частини другої ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справі підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, дослідити питання щодо правомірності нарахування грошових зобов'язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, і вирішити спір згідно із законодавством.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.05.2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 року у справі № 2а/1270/8951/2012 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

О.А.Моторний