Справа № 826/11956/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2015 року № 826/11956/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС м. Києва (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16 січня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/11956/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 липня 2015 року, яке відкладалось на 21 липня 2015 року у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання.

У судовому засіданні 21 липня 2015 року представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його. Представник відповідача заперечив проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі повідомлення № 2341/10/26-50-22-04 від 16 грудня 2014 року, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) при проведенні господарських операцій з ТОВ «Спецконсалт» () за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 24 грудня 2014 року № 93/1-26-50-22-02-34181828.

Як висновок проведеної перевірки встановлено наступні порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 238 845, 00 грн., у тому числі: за серпень 2014 року на суму 238 875,00 грн.

Податковим повідомлення - рішенням Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС м. Києва від 16 січня 2015 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 358 313,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 238875,00 грн., за штрафними санкціями - 119 438,00 грн.

За результатом адміністративного оскарження, спірне податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС м. Києва від 16 січня 2015 року № залишено без змін, скарги - без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Спецконсалт» ().

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 24 грудня 2014 року № 93/1-26-50-22-02-34181828.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Спецконсалт» (), обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Як вбачається з матеріалів справи та акту перевірки, 01 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» (Замовник) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецконсалт» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг № 3, за умовами якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, у відповідності до вимог чинного законодавства України, Виконавець зобов'язується надати послуги доставки транспортних засобів із регіонів, (надалі - ТЗ) Замовника процедури чергового державного технічного огляду колісних ТЗ, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги.

Послуги із супроводження проходження ТЗ Замовника процедури чергового отавного технічного огляду, що надаватимуться Виконавцем, включають в себе транспортування ТЗ з місця його фактичного знаходження до місця проведення державного технічного огляду за місцем його постійної або тимчасової реєстрації; залучення водіїв, що на законних підставах мають право керувати для транспортування ТЗ до місця проведення державного технічного огляду; та інші послуги необхідні для виконання умов даного Договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що кількість та дані ТЗ, що передаються Замовником для виконання п. 1.1 Договору, визначаються у Переліку ТЗ, що є невід'ємною частиною даного Договору, де зазначається: марка ТЗ, його реєстраційний номер, місце фактичного знаходження, звідки ТЗ буде відправлено та місце куди ТЗ після проходження технічного огляду має бути повернено Виконавцем, загальна вартість послуги для кожного з ТЗ.

На підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками Сторін після повернення Виконавцем ТЗ до місця, визначеного у Переліку ТЗ та передачі документації на ТЗ (пункт 1.3 Договору).

На підтвердження факту надання послуг, позивачем надано копію акту здачі-прийняття робіт № ОУ-000607 на загальну суму 996 374,17 грн. із номенклатурою послуг - «асистанські послуги».

Також, матеріали справи містять копії податкових накладних, виписаних ТОВ «Спецконсалт» () на адресу позивача, зокрема: від 01 серпня 2014 року №№ 9-11, 17 - 22, 27 - 33, 39 - 43, із номенклатурою послуг - «асистанські послуги», на загальну суму - 1 373 849,00 грн., в тому числі ПДВ - 228 974,00 грн.

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, що зазначається позивачем та не спростовується висновками перевіряючих.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень 2014 року в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Спецконсалт» у зв'язку з придбанням послуг.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Обґрунтовуючи необхідність придбання асістанських послуг, позивачем надано завірені копії лізингових угод, щодо використання транспортних засобів.

Проте, із вказаних вище документів суд не вбачає, що транспортні засоби, які передаються у користування Лізингоодержувачу, доставлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецконсалт» на підставі Договору від 01 березня 2014 року № 3.

Позивачем не надано до перевірки документів на підтвердження факту придбання послуг з метою та в цілях господарської діяльності.

Слід звернути увагу, що згідно пункту 1.2 Договору кількість та дані ТЗ, що передаються Замовником для виконання п. 1.1 Договору, визначаються у Переліку ТЗ, що є невід'ємною частиною даного Договору, де зазначається: марка ТЗ, його реєстраційний номер, місце фактичного знаходження, звідки ТЗ буде відправлено та місце куди ТЗ після проходження технічного огляду має бути повернено Виконавцем, загальна вартість послуги для кожного з ТЗ.

Позивачем не додано до матеріалів справи Переліку транспортних засобів де зазначається: марка ТЗ, його реєстраційний номер, місце фактичного знаходження, звідки ТЗ буде відправлено та місце куди ТЗ після проходження технічного огляду має бути повернено Виконавцем, загальна вартість послуги для кожного з ТЗ, а тому ідентифікувати чи доставлені ТОВ «Спецконсалт» транспортні засоби передані у користування Лізингоодержувачам з наданих матеріалів справи не вбачається можливим.

Також, відсутність Переліку транспортних засобів не узгоджується із пунктом 1.2 Договору про надання послуг від 01 березня 2014 року № 3.

Крім цього, відповідно до умов Договору від 01 березня 2014 року № 3 Послуги із супроводження проходження ТЗ Замовника процедури чергового отавного технічного включають в себе транспортування ТЗ з місця його фактичного знаходження до місця проведення державного технічного огляду за місцем його постійної або тимчасової реєстрації; залучення водіїв, що на законних підставах мають право керувати для транспортування ТЗ до місця проведення державного технічного огляду; та інші послуги необхідні для виконання умов даного Договору.

Натомість, наявні у матеріалах справи податкові накладні та акт здачі - прийняття робіт № ОУ-000607 від 01 серпня 2014 року містять лише загальну назву - асистанські послуги, без деталізації змісту та обсягу таких послуг; не містять інформації про посаду, особи, яка їх підписала, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції та наявність у неї відповідних повноважень, а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Відтак, ідентифікувати які послуги надавались позивача за податковими накладними від 01 серпня 2014 року №№ 9-11, 17 - 22, 27 - 33, 39 - 43, із номенклатурою послуг - «асистанські послуги», на загальну суму - 1 373 849,00 грн., в тому числі ПДВ - 228 974,00 грн. не вбачається можливим із наданих матеріалів.

Таким чином, позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином надані послуги надані саме цим контрагентом.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого орган про порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України.

При цьому, вирішуючи спір по суті, судом не приймаються як належний доказ посилання контролюючого органу на висновки акту ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 09 вересня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецконсалт» щодо підтвердження господарських відносин за період травень - липень 2014 року», оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Таким чином, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлень-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» відмовити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укар Лізинг» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник