Справа № 2-а-848/09
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-848/09 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

при секретарі судового засідання Тарнаруцькій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області та ОСОБА_2 на постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправним розпорядження, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И ЛА :

В жовтні 2009 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправним розпорядження першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації від 11.09.2009 року «Про призначення на вакантну посаду заступника керівника апарату начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської райдержадміністрації», скасувати його, зобовязати відповідача провести заміщення вакантної посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської районної державної адміністрації та стягнути з відповідача моральну шкоду.

Постановою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права, просили оскаржувану постанову скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги апелянтів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює головним державним інспектором якості та формування сільськогосподарської продукції в управлінні агропромислового комплексу Талалаївської районної державної адміністрації, має 5-й ранг державного службовця, 28 лютого 2007 року закінчив національну академію державного управління при Президентові України отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Управління суспільним розвитком»та здобув кваліфікацію магістра управління суспільним розвитком.

03 червня 2009 року останній звернувся до в.о. голови Талалаївської районної державної адміністрації із заявою про включення його до кадрового резерву Талалаївської районної державної адміністрації.

10 серпня 2009 року, згідно поданої заяви, просив призначити його на вакантну посаду заступника керівника апарату начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської РДА.

14 серпня 2009 року позивач отримав відповідь про те, що першим заступником голови РДА 08.07.2009 року було видано розпорядження № 89-ОС «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади»та було запропоновано взяти участь в конкурсі.

18 серпня 2009 року відповідно до розпорядження голови Талалаївської районної державної адміністрації № 384 від 30 грудня 2005 року проведено іспит на зайняття вакантної посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації, за результатами якого ОСОБА_2 отримала 24 бали, ОСОБА_3 22, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 20,75 бали.

Відповідно до протоколу засідання комісії по здійсненню конкурсного відбору на заміщення посад працівників апарату Талалаївської районної державної адміністрації та її структурних підрозділів від 18.08.2009 року комісія вирішила рекомендувати першому заступнику голови райдержадміністрації ОСОБА_6 провести заміщення вакантної посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації кандидатурою ОСОБА_3

З вказаного протоколу вбачається, що за кандидатуру ОСОБА_3 було віддано 2 голоси членів комісії, за кандидатуру ОСОБА_2 1 голос.

Проте, як вбачається з пояснення секретаря конкурсної комісії ОСОБА_7, який при голосуванні утримався, останній зазначає, що віддає свій голос за ОСОБА_2

За таких обставин відповідач прийшов до висновку, що голоси членів комісії були розподілені порівну між позивачем та третьою особою.

Керуючись тим, що голос голови комісії було віддано за ОСОБА_2, відповідачем було прийняте рішення про звернення до Чернігівської обласної державної адміністрації з пропозицією щодо кандидатури на посаду заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської райдержадміністрації ОСОБА_2

Після отримання висновку Чернігівської обласної державної адміністрації від 09.09.2009 року щодо призначення ОСОБА_2 на посаду заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської райдержадміністрації відповідачем було підписане оскаржуване розпорядження № 154-ОС. від 14.09.2009 року.

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розпорядження відповідача № 154-ОС від 11.09.2009 року прийняте з порушенням діючого законодавства з перевищенням наданих йому владних повноважень, і тому підлягає скасуванню з тих підстав, що рішення конкурсної комісії про рекомендацію призначити на вакантну посаду ОСОБА_8 не скасовано і є чинним на час розгляду справи. При цьому суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 12 Положення про формування кадрового резерву для державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 199, згідно з якою просування по службі державного службовця, зарахованого до кадрового резерву, або такого, що пройшов стажування чи навчався в Національній академії державного управління при Президентові України, може здійснюватися за рішенням керівника відповідного державного органу поза конкурсом.

Виходячи з цього, суд зробив висновок, що позивачу незаконно відмовлено в прийнятті на роботу, а проведення конкурсу суперечить вимогам ст. 15 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 10, 12 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Суд першої інстанції задовольнив також вимоги позивача щодо зобовязання відповідача провести заміщення вакантної посади та відповідно до ст.23 ЦК України вимоги про стягнення моральної шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулюються Законом України "Про державну службу".

За змістом частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про державну службу" прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державну службу»порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 р. N 169 конкурсна комісія на підставі розгляду поданих документів, результатів іспиту та співбесіди з кандидатами, які успішно склали іспит, на своєму засіданні здійснює відбір осіб для зайняття вакантних посад державних службовців. Рішення комісії приймається простою більшістю голосів присутніх на її засіданні членів конкурсної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови комісії.

Згідно з п. 30 Порядку засідання конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми на засіданні членами комісії і подається керівникові не пізніше ніж через два дні після голосування. Кожний член комісії може додати до протоколу свою окрему думку.

П. 32 Порядку визначено, що рішення про призначення на посаду державного службовця та зарахування до кадрового резерву приймає керівник державного органу на підставі пропозиції конкурсної комісії протягом місяця з дня прийняття рішення конкурсною комісією.

Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1374 від 29.07.1999 р. (далі - порядок).

Згідно з абзацом 3 п. 1 зазначеного порядку керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції на підставі наведених положень законодавства, колегія суддів зазначає, що порушення, які мали місце під час проведення конкурсу, проведеного 18 серпня 2008 року, не дозволяють встановити його дійсні результати.

З наведеного випливає, що відповідач, звертаючись до Чернігівської обласної державної адміністрації з пропозицією щодо кандидатури на посаду заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської райдержадміністрації ОСОБА_2 на підставі рішення комісії, що було прийняте з порушенням встановленої процедури та не було оформлене належним чином, та приймаючи оскаржуване розпорядження діяв всупереч п 32. Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою КМУ № 169 від 15.02.2002 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, доводи апелянтів стосовно того, відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження діяв в межах наданих законодавством повноважень спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність скасування розпорядження є правильним, оскільки ґрунтується на вимогах закону.

Проте колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оголошення конкурсу відповідачем було здійснено та проведено всупереч вимогам Закону України «Про державну службу»та Закону України «Про місцеві державні адміністрації», обґрунтовуючи це тим, що позивача необхідно призначити на вакантну посаду без проведення конкурсу.

Згідно п. 12 Положення про формування кадрового резерву для державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 199 (далі - положення) якщо посада, до кадрового резерву на яку зараховано працівника, стає вакантною, він має переважне право на її заміщення при проведенні конкурсу. Просування по службі державного службовця, зарахованого до кадрового резерву, або такого, що пройшов стажування чи навчався в Національній академії державного управління при Президентові України, може здійснюватися за рішенням керівника відповідного державного органу поза конкурсом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що законодавством не встановлено обовязку зараховувати особу на вакантну посаду без проведення конкурсу. Пунктом 12 вказаного положення встановлено лише таке право керівника державного органу.

У звязку з цим колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача провести заміщення вакантної посади у відповідності з вимогами та положеннями про кадровий резерв, зважаючи на те, дійсні результати конкурсу встановити неможливо таким, що суперечить законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Рішення про стягнення на користь позивача моральної шкоди не відповідає вищезазначеним вимогам, оскільки суд першої інстанції не зазначив, з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивачем не наведено доказів погіршення стану його здоровя, будь-яких змін в його сімейних стосунках.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що позов в цій частині задоволено безпідставно.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди є незаконним так, як прийняте з порушення норм матеріального права, постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2009 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди належить скасувати і прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити. Крім цього, зважаючи на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, мотивувальну частину рішення необхідно змінити, в іншій частині оскаржувану постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2009 року в частині задоволення позовних вимог про зобовязання першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації провести заміщення вакантної посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської районної державної адміністрації відповідно з вимогами положення про кадровий резерв та про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди в сумі 675 (шістсот сімдесят пять) гривень скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_3 про зобовязання першого заступника голови Талалаївської районної державної адміністрації провести заміщення вакантної посади заступника керівника апарату, начальника відділу організаційно-кадрової роботи Талалаївської районної державної адміністрації відповідно з вимогами положення про кадровий резерв та про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди в сумі 675 (шістсот сімдесят пять) гривень відмовити.

В іншій частині постанову Талалаївського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2009 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2010 року