Справа № 2а-1670/9294/11
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2011 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-1670/9294/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

при секретарі Ворошилові Ю.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними, зобов`язання скасувати постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2011 року Територіальне управління Державної судової адміністрації у Полтавській області звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця щодо накладення штрафу неправомірними, зобов`язання скасувати постанови про накладення штрафу від 18.10.2011 року та від 01.11.2011 року у виконавчому провадженні ВП № 28612199 (з урахуванням уточнення позовних вимог).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 18.10.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. 00 коп., а 01.11.2011 року - постанову про накладення штрафу в розмірі 1360 грн. за невиконання рішення суду по справі № 2-а-1670/1163/11 на підставі виконавчого листа № 2-а-1670/1163/11, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 06.09.2011 року. Позивач вважає, що вказані постанови про накладення штрафу є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки ухвалу Харківського апеляційного суду від 28.07.2011 року та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року по справі № 2а-1670/1163/11 оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутність.

У письмових запереченнях відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що оскаржувані рішення прийнято з дотриманням вимог Закону України Про виконавче провадження. Зазначав, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях висловив позицію, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому причини невиконання судового рішення позивачем не є поважними.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надіслав заперечення на позовну заяву, в яких також просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2011 року у справі № 2а-1670/1163/11 зобов`язано позивача повернути ОСОБА_2 утриманий податок з доходів фізичних осіб в розмірі 14185 грн 80 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011 року постанову суду залишено без змін.

06.09.2011 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-1670/1163/11 .

12.09.2011 року старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 19.09.2011 року.

18.10.2011 року державним виконавцем Нездойминогою О.О. складено акт, в якому зафіксовано, що рішення суду в термін для добровільного виконання боржником не виконано.

За таких обставин державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову від 18.10.2011 про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 680 грн., яку направлено позивачу із вимогою від 18.10.2011 року за вих. № 10849 про необхідність виконання судового рішення у 5-денний термін .

01.11.2011 року державним виконавцем складено акт, в якому встановлено, що рішення суду у визначений строк боржником не виконано.

З огляду на викладене державним виконавцем винесено постанову від 01.11.2011 року про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 1360 грн.

Із діями державного виконавця щодо накладення штрафів та постановами про накладення штрафу від 18.10.2011 року та 01.11.2011 року позивач не погодився, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною другою статті 25 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частинами першою та другою статті 75 зазначеного Закону встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону

З огляду на те, що позивачем не виконано судове рішення без поважних причин, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову від 18.10.2011 року про накладення штрафу у розмірі 680 грн. та постанову від 01.11.2011 року про накладення штрафу у розмірі 1360 грн. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Законом.

Доводи позивача про наявність поважних причин невиконання судового рішення, а саме, оскарження в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України ухвали Харківського апеляційного суду від 28.07.2011 року та постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року по справі № 2а-1670/1163/11, суд вважає безпідставними.

Звернення до суду касаційної інстанції не зупиняє дію судового рішення, що набрало законної сили, а також не є підставою для зупинення виконавчого провадження згідно статей 37, 38 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2011 року касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області залишена без руху, доказів зупинення виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2011 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2011 року позивачем не надано.

Невиконання судового рішення через відсутність відповідного фінансування, на що посилалася представник позивача у судовому засіданні, також не є поважною причиною, оскільки за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення.

У рішенні по справі "Жовнер проти України" Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby c.иce) від 19 березня 1997 року, рішення у справі Бурдов проти Росії (Bourdov c.), від 7 травня 2002 року; рішення у справі Ясіунєне проти Литви (Jasiuniene c. Lituanie) від 6 березня 2003; та рішення по справі Руйану проти Румунії (Ruianu c.) від 17 червня 2003 року).

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (справи Бурдов проти Росії, Кечко проти України).

Відсутність грошових коштів для виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не звертався до суду із клопотанням про відстрочення або розстрочення виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 2-а-1670/1163/11.

Отже, позивачем не надано суду доказів виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 2-а-1670/1163/11 або поважних причин його невиконання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії відповідача по накладенню штрафу на позивача за повторне невиконання рішення суду здійснені відповідно до Закону України Про виконавче провадження , а постанови про накладення штрафу від 18.10.2011 року та 01.11.2011 року прийняті з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття таких рішень.

Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 89 Закону України Про виконавче провадження, статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними, зобов'язання скасувати постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2011 року.

Суддя М.В. Довгопол