Справа № 2а-1016/11/0531
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Попека О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року справа №2а-1016/11/0531

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яковенка М.М.

суддів Гайдара А.В. , Ханової Р.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Тельманівського районного суду Донецької області від 30 червня 2011 року по адміністративній справі №2а-1016/11/0531 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації Донецької області про зобов'язання провести перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком за 2008, 2009, 2010 та 2011 роки з урахуванням проведених раніше виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України недоотримані суми щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2011 рік, в решті позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у позові у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. В апеляційних скаргах сторони заявили про розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне:

Позивач є інвалідом війни 1 групи, що підтверджується посвідченням та довідкою МСЕК від 28.04.2005 року, у звязку з чим та відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551, має право на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції станом на час здійснення оспорюваних виплат) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно довідки відповідача, позивачу виплачена разова грошова допомога за 2007 рік 450 грн., за 2008 рік 500 грн., за 2009 рік 540 грн., за 2010 рік 1000 грн., за 2011 рік 1000 грн.

Пунктом 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI частина 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" була викладена в наступній редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 були визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пунктів 20 - 22 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

З урахуванням зазначеного, колегія суддів зазначає, що дія нормативного акту поширюється лише на ті відносини, які виникли після набрання ним чинності. Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 прийняте після того, як позивачу була проведена виплата грошової допомоги до 5 травня за 2008 роки, а саме, після квітня 2008 року, тому відповідач на момент виплати діяв правомірно, згідно діючого на той час законодавства.

Згідно пункту 1 Постановою Кабінету Міністрів України "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" від 4 квітня 2011 року № 341, встановлено, що у 2011 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", здійснюється іншим ветеранам війни, в тому числі учасникам бойових дій, із числа осіб, які брали участь у воєнних конфліктах на території інших держав у період після Великої Вітчизняної війни, а також іншим особам, не зазначеним у підпункті 1 цього пункту, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На дійсний час вищезазначені положення постанови Кабінету Міністрів України "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань від 4 квітня 2011 року № 341 є чинними.

Зазначена постанова підлягає застосуванню у межах спірних відносин з огляду на частину 2 статті 4 Бюджетного Кодексу України та частину 1 статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи, що відповідачем виплачено позивачу вищевказану допомогу в розмірі, визначеному Постановою КМ України від 4 квітня 2011 року № 341, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що обумовлює скасування постанови першої інстанції, прийняття нової постанови з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо оскарження позивачем постанови суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою суду першої інстанції від 14 червня 2011 року відмовлено позивачу в поновлені строку звернення до суду в частині заявлених вимог у періоді 2008-2010 роках, та в цієї частині вимоги залишені без розгляду, з огляду на положення статей 99, 100 КАС України.

Приймаючи постанову про задоволення позову за 2011 рік, суд першої інстанції задовольняючі вимоги частково, діяв з урахуванням зазначеної ухвали про залишення вимог за 2008-2010 рік без розгляду. Тобто розглянув та вирішив спір за 2011 рік, в межах вимог, які були предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів, з урахуванням ч.4 ст.195 КАС України, зазначає про неможливість вирішити по суті заявленого позову у періоді 2008-2010 року та прийняти судове рішення про задоволення вимог, що не були предметом такого розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку для позивача правові наслідки створює не сама постанова, яка прийнята за наслідками розгляду справи лише за 2011 рік, а ухвала суду від 14.06.2011 року, якою позовні вимоги залишені без розгляду, що вплинуло на розгляд вимог у 2008-2010 р.. Позивачем зазначена ухвала суду не оскаржена. В межах даної справи, позивачем невірно обраний спосіб оскарження процесуального документу. Тобто, суд першої інстанції розглянув лише ті вимоги, які були ним прийнятті до розгляду, вирішувати по суті вимоги, які судом залишенні без розгляду, суд першої інстанції позбавлений можливості. В звязку з чим, апеляційна скарга позивача на постанову суду першої інстанції підлягає залишенню без задоволення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що порушення норм матеріального права судом першої інстанції, призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених та розглянутих вимог за 2011 рік, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тельманівського районного суду Донецької області від 30 червня 2011 року по адміністративній справі №2а-1016/11/0531 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Тельманівського районного суду Донецької області від 30 червня 2011 року по адміністративній справі №2а-1016/11/053 задовольнити.

Постанову Тельманівського районного суду Донецької області від 30 червня 2011 року по адміністративній справі №2а-1016/11/053 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Тельманівської районної державної адміністрації Донецької області про зобов'язання провести перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком за 2011 рік, з урахуванням проведених раніше виплат - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: М.М. Яковенко

Судді: Р.Ф. Ханова

ОСОБА_3