Справа № 2а-12867/11/2670
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

26 вересня 2011 року 10:06 № 2а-12867/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., при секретарі судового засідання Тимошенко К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління внутрішніх військ МВС України
простягнення грошової компенсації за речове забезпечення
за участю представників сторін:
від позивача Пліщук Д.О.
від відповідачаШорський М.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління внутрішніх військ МВС України про стягнення грошової компенсації за речове забезпечення, обґрунтовуючи позов тим, що він перебував на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 управління Північного територіального командування внутрішніх військ МВС України, однак, на день звільнення, всупереч вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речовим забезпеченням або компенсацією замість нього забезпечений не був.

У запереченнях проти позову, які відповідач навів в судовому засіданні, останній вказав на те, що пункт 2 статті 9№ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключено на підставі п.п. 3 п. 67 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107-VI виключено. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зазначені положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), однак належне фінансування на виконання вимог вказаної статті відсутнє.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 26 вересня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у Головному управлінні внутрішніх військ МВС України.

Наказом №109 о/с від 18.10.2010 року підполковник ОСОБА_1 (С-427053)- заступник начальника відділу фізичного захисту ядерних установок і ядерних матеріалів управління організації фізичного захисту ядерних і ядерних матеріалів, охорони особливо-важливих об`єктів та спеціальних вантажів Головного управління внутрішніх військ МВС України у відповідності до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був звільнений у запас Збройних Сил України по пункту 6 «б»(за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу.

Наказом №206 від 01.11.2010 року позивача виключено зі списків особового складу ГУВВ МВС України та всіх видів забезпечення.

В накладній б/н від 03.11.2010 року визначено перелік речового майна, що належить до видачі з речового складу позивачу на загальну суму 6 490,20грн., однак видано останньому не було. Вказане сторонами в судовому засіданні не заперечувалось.

Листом від 10 березня 2011 року №3124/2-П-55 відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті грошової компенсації замість речового майна.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулюються відносини у цій галузі.

Частиною 2 ст. 9№ цього Закону було встановлено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Проте, Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року № 1459-III призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 3 листопада 2006 року № 328-V статтю 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9№, якою було передбачено, зокрема, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів (абзац перший пункту 2), порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V дію п. 2 ст. 9№ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було зупинено на 2007 рік.

Згодом п.п. 3 п. 67 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107-VI пункт 2 статті 9№ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключено.

Водночас Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зазначені положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зокрема, у цьому Рішенні зазначено, що виходячи зі змісту ст.ст. 95 - 98 Конституції України та ст. 38 Бюджетного кодексу України Верховна Рада України не мала права при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін і доповнень до чинних законів, зупиняти дію окремих законів або змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

У зв`язку з цим, Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст. ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. ст. 21, 22, п. 1 ч. 2 ст. 92, ч. 1, 2, 3 ст. 95 Конституції України.

Таким чином, враховуючи викладене, а також положення ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд звертає увагу, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а отже дія норми, що передбачала можливість виплати військовослужбовцям грошової компенсації за неотримане речове майно відновила свою дію з моменту прийняття Рішення Конституційним Судом України, тобто виплата грошової компенсації замість неотриманого речового майна можлива з 22.05.2008 року.

Окрім того, згідно з п. 1.3 Інструкції про порядок погашення заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних виплат військовослужбовцям Збройних Сил України і особам, звільненим з військової служби у запас або відставку, шляхом передачі їм військового майна та порядок обліку і зарахування вартості переданого майна з урахуванням податку на додану вартість до доходів і видатків державного бюджету на національну оборону, затвердженої Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України від 27 вересня 1999 року № 297/225, під грошовим забезпеченням та іншими соціальними виплатами слід розуміти всі види грошового забезпечення, в тому числі матеріальні допомоги, виплати на оздоровлення, виплати, пов`язані зі звільненням з військової служби, заборгованість (компенсація) з окремих видів речового та продовольчого забезпечення, виплата яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність видатків з Державного бюджету на належну позивачу компенсацію замість речового забезпечення, оскільки неналежне фінансування не може бути поважною причиною невиконання гарантованих законом зобов`язань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Враховуючи навдене, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії та зобов`язати Головне управління внутрішніх військ МВС України виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна в сумі 6 490 (шість тисяч чотириста дев`яносто) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко