Справа № 2-а-52/10
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-52/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2010 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі судді:

головуючого судді Тімонової В.М.,

при секретарі Вербицькій Т.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі про зобовязання нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області , в якому просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року; зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії як дитині війни з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона належить до соціальної категорії "Дитина війни" та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний ;захист дітей війни" з 01.01.2006 року має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії ;за віком. Статтями 77,110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» №3235-IV від 20.12.2005 року та п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року дію цієї норми було зупинено на період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано неконституційними. П.п.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 ;року №107-VI текст статті 6 Закону України "Про соціальний;захист дітей війни" було викладено у новій редакції. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ці зміни визнані такими, ;що не відповідають Конституції України і втрачають чинність. Однак відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року №10-рп/2008 не здійснив їй нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду посилається на те, що про порушення відповідачем її права на отримання спірного підвищення до пенсії вона дізналась із засобів масової інформації після висвітлення рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року.

29.01.2010 року позивачка уточнила позовні вимоги і просила зобовязати відповідача здійснити їй підвищення до пенсії і за 2009 рік.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву за змістом якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити і справу розглянути за відсутності представника Управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області.

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив наступне.

За період з 01.01.2006 року ;по 31.12.2007 року стаття 6 Закону України "Про соціальний ;захист дітей війни" жодного разу не була реалізована, оскільки її дію на цей період було зупинено ст.ст.77,110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 було визнано такими, ;що не відповідають конституції положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" , якими було зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітейвійни", з урахуванням ст.111 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", яка передбачала, що у 2007 році підвищення пенсій або щомісячного грошового утримання, яке виплачується замість пенсії, згідно із ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується ew Roman;tag3:12pt;">дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачці надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний;захист дітей війни" правомірними через те, що виплати, на яких наполягає позивачка, не передбачені бюджетом управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на 2008 та 2009 роки. Крім того, вказав на те, що діяв лише в межах чинного законодавства та не мав правових підстав для нарахування підвищення. При цьому відповідач зазначив на необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, визначеного ст.99 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний ;захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачка ОСОБА_1 народилась 28 лютого 1940 року /а.с. 10/, має статус «дитини війни», перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та отримує пенсію за віком /пенсійне посвідчення серії АГ № 349902 від 15.11.2004 року /а.с.7/.

Із заперечень відповідача встановлено, що позивачці за період 2006-2007 років не здійснювались зазначені виплати, з посиланням на відсутність коштів та на невизначеність розрахункової величини /мінімальної пенсії за віком/ для розрахунків підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни, а з 01.01.2008 року позивачці встановлено надбавку до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.2008 року 48,10 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року 48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року 49,80 грн. щомісячно.

При цьому, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування на підставі п.41 розділу 2 Закону України «ПроДержавний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року та Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року, а з 22.05.2008 року на підставі Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року.

З 01.01.2009 року позивачці встановлено підвищення в розмірі 49,80 грн. щомісячно. Нарахування зазначеного підвищення в 2009 році здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян № 530 від 28.05.2008 року.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

y:Times New Roman;tag3:12pt;">Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 %мінімальної пенсії за віком.

Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно зі статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

>Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію статті 6 зазначеного Закону на 2006 рікзупинено.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджені не були.

>Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачці надбавку до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати запроваджені не були.

pt;">Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що з акони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються виплат надбавки до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачці щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

w Roman;tag3:12pt;">Відповідно до п.12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої ;статті 56, частини другої ;статті 62, частини першоїстатті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) ;визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними) положення п. 12 статті 71Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

ew Roman;tag3:12pt;">Відповідно до ч.2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 статті 152 Конституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачці відповідні доплати. Тоді як, нарахувань та виплат за 2007 рік на користь ОСОБА_1 як особі із статусом «Дитина війни» відповідачем взагалі не здійснювалось.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року не ґрунтуються на законі, а які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року є обґрунтованими, проте не підлягають задоволенню з підстав пропуску позивачкою строку звернення до суду за захистом своїх прав.

">Так, ст.99 КАС України встановлений річний термін для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка звернулась до суду 22.12.2009 року. В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду посилається на те, що про порушення відповідачем її права на отримання спірного підвищення до пенсії вона дізналась із засобів масової інформації після висвітлення рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року. Отже, за ствердженням самої позивачки, з того моменту, як вона дізналась про порушення відповідачем її права і до моменту звернення до суду, минуло три роки. Відповідно позов подано з пропуском строку, встановленого ст.99 КАС України і підстав для його поновлення суд не вбачає.

Стосовно вимог позивачки про зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок та виплату надбавки до пенсії за 2008 рік в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає ці вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чидержавної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Між тим, з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці надбавку до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин вимоги позивачки щодо здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії за період з 22.02.2008 року по 31.12.2008 року є обґрунтованими, однак задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 22.12.2008 року по 31.12.008 року.

Вимоги за період з 22.05.2008 року по 21.12.2008 року задоволенню не підлягають в звязку з пропуском строку звернення до суду і відсутності підстав для визнання причин пропуску строку для звернення поважними.

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актівУкраїни" від 28 грудня 2007 року №107-VI, на 2008 рік був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня у розмірі 470 гривень, з 1 квітня 481 гривня, з 1 липня 482 грн. з 1 жовтня 498 гривень.

justify">Оскільки Законом України «Про ;Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум встановлено в розмірі 498 гривень, і дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено, то за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року (в межах позовних вимог) позивачці підлягають виплаті надбавка до пенсії у розмірі 30% законодавчо встановленої мінімальної пенсії за віком.

tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не ;можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

nt-family:Times New Roman;tag3:12pt;">Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності ;підстав для застосування до спірних правовідносин статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 статті 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Суд вважає за необхідне застосувати саме частину 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов ' язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивачки - є Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов ' язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитина війни».

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов ' язок по нарахуванню та виплаті надбавки до пенсії позивачці, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі , за місцем проживання останньої.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов ' язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">За змістом ч. 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30 % надбавки до пенсії.

Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов ' язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов ' язань, судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов ' язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов ' язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов ' язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов ' язана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов ' язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов ' язок щодо виплати позивачу 30 % доплати до пенсії та поклала виконання цього обов ' язку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

Відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов ' язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду, суд вважає;необхідним на підставі ч.2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню з 22 грудня 2008 року / в межах позовних вимог / приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивачки насвоєчасне нарахування на отримання надбавки до пенсії.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

t-size:12pt;">На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ;46, 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі про зобовязання нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської ;області по не виконанню з 22 грудня 2008 року приписів статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка призвела до порушення прав ОСОБА_2 на своєчасне нарахування та виплату надбавки до пенсії як дитині війни.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум за період з 22 грудня року по 31 грудня 2009 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього кодексу - з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2010 року.

Суддя