Справа № 819/2363/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 р. Справа № 876/8649/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Гаврилюк З.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2015 року у адміністративній справі №819/2363/15 за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування п. 5 рішення №63 від 06.08.2015 р. Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про примусове повернення з України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі, при неповному з'ясуванні обставин у справі та висновки суду не відповідають обставинам у справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав вказаних у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов. Крім того додав, що позивач мав намір укласти шлюб з громадянкою України.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», головним спеціалістом відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та протидії нелегальній міграції УДМС у Тернопільській області Гудимою Я.П. 06.08.2015р. прийнято рішення №63 про примусове повернення з України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3.

Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що 18.11.2014 громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їхав на територію України через КПП «Кельменці» за паспортним документом серії НОМЕР_1 виданим 10.08.2011р. терміном дії до 10.08.2021р. з приватною метою (у паспорті наявна відмітка про те, що паспорт дійсний в зарубіжних державах до 18.08.2014р.).

Рішенням №59 Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області від 22 жовтня 2014 року громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3 примусово повернуто з України та зобов'язано його примусово покинути територію У країни у термін до 19.11.2014 року.

Вказане рішення позивачем виконано і 18.11.2014 року він виїхав з території України та в цей - же день повторно в'їхав на територію України через КПП «Кельменці» з приватною метою.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивач свідомо неодноразового протягом тривалого періоду часу грубо порушує законодавство України, не має постійного місця проживання в Україні, а відповідно і не здійснив реєстрації місця проживання, не має законних джерел доходу, не працює, не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні у УДМС у Тернопільській області були наявні достатні та обґрунтовані підстави для винесення рішення про заборону в'їзду в Україну.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області забезпечує реалізацію державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів в межах Тернопільської області.

Частиною 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства») передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 Закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, зі змінами внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №163 (далі - Порядок), зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян затвердженою 10.01.2002 № 12 (далі - Угода) дозволено безвізові поїздки для громадян Республіки Вірменія та громадян України. Відповідно до ст. 1 Угоди: «громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в'їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди».

Так, одним з документів для в'їзду та виїзду за кордон для громадян Республіки Вірменія є паспорт громадянина Республіки Вірменія.

На підставі відміток про перетин державного кордону в паспортному документі ОСОБА_3, встановлено, що на момент виявлення дана особа перебуває в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів.

ОСОБА_3 після прибуття на територію України, а саме: з 18.11.2014 не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Тернопільській області із заявою про продовження строку перебування на території України.06.08.2015 посадовими особами Тернопільського міського відділу УДМС у Тернопільській області виявлено ОСОБА_3 в районі автовокзалу «Тернопіль АВ».

За порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 06.08.2015 № 29128410.

Відповідно до ст. 26 цього ж Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач свідомо, повторно протягом тривалого періоду часу без наявності поважних причин порушував норми міграційного законодавства України, оскільки позивача 21.10.2014р. виявлено посадовими особами Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області.

Під час розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 в'їхав на територію України 04.04.2014 через КПП «Іловайськ» та перебував на території України понад дозволений строк, чим порушив п. 14 ст. 1, п. 3 ст. 3, п. 15 ст. 4 Закону.

22.10.2014р. посадовими особами УДМС у Тернопільській області винесено рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3 та зобов'язано останнього у строк до 19.11.2014 залишити територію України.

Крім того, підставою для винесення рішення відповідача послужив лист від 04.08.2015 №69/2-4713 Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, який надійшов на адресу Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, на підставі якого встановлено, що подальше перебування ОСОБА_3 на території України створює передумови до вчинення дій, які можуть становити загрозу національній безпеці та обороні, а його повторний в'їзд на територію нашої держави під час проведення антитерористичної операції суперечить інтересам державної безпеки в частині боротьби з терористичною загрозою та розвідувально-підривною діяльністю на шкоду державній безпеці України. З огляду на викладене Управління Служби безпеки України в Тернопільській області вважає за доцільне під час прийняття рішення про примусове повернення та/або видворення вказаного іноземця з України передбачити ухвалення заборони в'їзду в Україну ОСОБА_3 терміном на 3 роки.

Служба безпеки України є державним органом, який виступає суб'єктом протидії нелегальній міграції.

Крім того судом встановлено, що підставою для заборони в'їзду в Україну позивачу стало не лише повідомлення про суспільно небезпечні дії ОСОБА_3, а те, що він свідомо, протягом тривалого часу порушував вимоги Закону України «Про правовий статус іноземця».

Статтею 13 вказаного Закону визначено, що в'їзд в Україну іноземцю чи особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Враховуючи, що позивач свідомо неодноразового протягом тривалого періоду часу грубо порушує законодавство України, не має постійного місця проживання в Україні, а відповідно і не здійснив реєстрації місця проживання, не має законних джерел доходу, не працює, не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні у УДМС у Тернопільській області були наявні достатні та обґрунтовані підстави для винесення рішення про заборону в'їзду в Україну.

Що стосується доводів апелянта про те, що він мав намір одружитись із громадянкою України, то у нього було достатньо часу для здійснення вказаного наміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, а натомість вказують на те, що останнє прийнятий відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для його скасування не вбачається.

При винесенні вказаного рішення відповідачем враховано, що позивач прострочив встановлений законом 90 - денний строк перебування на території України з моменту повторно в'їзду ним в Україну 18 листопада 2014 року та те, що перебування ОСОБА_3 в Україні створює передумови до вчинення дій, які можуть становити загрозу національній безпеці та обороні, а його повторний в'їзд на територію нашої держави під час проведення антитерористичної операції суперечить інтересам державної безпеки в частині боротьби з терористичною загрозою та розвідувально-підривною діяльністю на шкоду державній безпеці України.

Крім того, повідомлення Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 04.08.2015 про суспільно небезпечний характер дій позивача та їх наслідки в умовах проведення антитерористичної операції не було єдиною і визначальною підставою для прийняття вищевказаного рішення, а відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення було враховано ряд інших підстав, що свідчать про свідоме порушення позивачем вимог законодавства щодо іноземних громадян.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2015 року у адміністративній справі №819/2363/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 15.09.2015р.