Справа № 2а-3384/10/1223
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Туренко С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року справа №2а-3384/10/1223

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрко І.В.

суддів Блохін А. А. , Компанієць І.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2010 року у справі № 2а-3384/10/1223 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання з перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся 01.12.2009 року до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання з перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з січня 2007 року по 31.12.2008 року.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2010 позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо нарахування позивачу підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну с каргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно вимогам ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом 1 інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що позивач відноситься до категорії «діти війни».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Оскільки дія Закону № 489-V закінчується 31.12.2007 року, то й перерахунок пенсії повинен здійснюватися до цієї дати.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей інвалідів», а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Таким чином, право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни, виникає з моменту проголошення цього рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

У 2009 та 2010 році Закон України « Про соціальний захист дітей війни» та Закони України «Про державний бюджет України на 2009 та 2010 роки» не зупинялися та не змінювалися. Визначення мінімального розміру пенсії за віком встановлено статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що на законодавчому рівні не визначено, яким чином обчислюється розмір 30% виплати дітям війни, а мінімальний розмір пенсії за віком визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується лише при визначенні розмірів пенсій, призначених за цим Законом, з огляду на принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України, відповідно до частини 7 якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на здійснення їй відповідачем нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитина війни.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду та незастосування вимог ст.ст. 99, 100 КАС України до позовних вимог.

Згідно ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції до 30 липня 2010 року) для захисту прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Позивач звернувся з позовом до суду 01.12.2009 р., таким чином пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, отже позовні вимоги про зобовязання нарахування та виплати їй щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни за 2007, 2008 задоволенню не підлягають.

Доказів на підтвердження поважності причин пропуску встановленого законом строку звернення до суду і підстав для його поновлення на протязі всього оспорюваного періоду позивач не надав та в матеріалах справи вони відсутні.

Суд першої інстанції невмотивовано поновив позивачу пропущений строк для звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає за доречне застосування вимог ч. 2 ст. 99 КАС України відносно строків звернення до суду з позовними вимогами за 2007, 2008 роки з огляду на приписи ч. 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки юридична необізнаність позивача не може бути поважною причиною поновлення пропущеного строку.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за доречне застосування вимог ч. 2 ст. 99 КАС України відносно строків звернення до суду з позовними вимогами за 2007, 2008 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи при вирішенні позову, порушив норми матеріального права, що призвело до прийняття помилкового рішення, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевказаного, керуючись статтями 160, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2010 року у справі № 2а-3384/10/1223 скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання з перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Юрко

Судді А.А. Блохін

ОСОБА_4