Справа № 820/5971/15
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р.Справа № 820/5971/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бартош Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмежено відповідальністю "Проперті Менеджмент Україна" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. по справі № 820/5971/15

за позовом Товариства з обмежено відповідальністю "Проперті Менеджмент Україна"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

10.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Проперті менеджмент Україна" (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі-відповідач) про скасування рішень № 000174800 від 25.05.2015 року, № від 25.05.2015 року, № від 25.05.2015 року, № від 25.05.2015 року, № від 25.05.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015року скасувати та прийняти нову постанову якою задовольнити позов.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Податкового кодексу України та фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації та знаходиться на податковому обліку у відповідача.

Відповідачем на адресу позивача направлено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № від 25.05.2015 року про застосування штрафу у розмірі 138162,55 грн. та нарахування пені у розмірі 90414, 96 грн., № від 25.05.2015 року про застосування штрафу у розмірі 138162, 55 грн. та нарахування пені у розмірі 90414, 96 грн., № від 25.05.2015 року про застосування штрафу у розмірі 137298,54 грн. та пені у розмірі 107458,23 грн., № від 25.05.2015 року про застосування штрафу у розмірі 278223,12 грн. та пені у розмірі 111494,18 грн., № від 25.05.2015 року про застосування штрафу у розмірі 279547,98 грн. та пені у розмірі 97609,63 грн.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що оскаржувані рішення відповідача відповідають вимогам Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а позивачем прострочено оплату по єдиному соціальному внеску.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Підпунктом 1, 2 п. 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (далі - Інструкція), єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" або за договорами позики, придбання товарів та виплат чи на інші цілі за дорученням отримувача.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та п.п. 6 п. 4.3 розділу 4 Інструкції, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Пунктом 6.2 Інструкції, передбачено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону та п.п. 6 п. 4.3, абз.2 п.п.2, п.п. З п.4.5 та п.п.2 п.4.6 розділу IV Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковим органом ставиться під сумнів своєчасність сплати єдиного внеску позивачем у зв'язку з чим винесено оскаржувані рішення.

Матеріалами справи та картки особового рахунку підприємства-позивача, встановлено, що грошовими коштами, що надійшли від позивача, не вчасно проведено оплату по єдиному соціальному внеску, а саме: за вересень 2014 року (строк сплати 21.10.2014 року), а недоїмка у повному обсязі погашена з затримкою у 101 календарний день, за жовтень 2014 року (строк сплати 20.11.2014 року), а недоїмка у повному обсязі погашена з затримкою у 89 календарних днів, за листопад 2014 року (строк сплати 22.12.2014 року), а недоїмка у повному обсязі погашена з затримкою у 95 календарних днів, за грудень 2014 року (строк сплати 20.01.2015 року), а недоїмка у повному обсязі погашена з затримкою у 100 календарних днів, за січень 2015 року (строк сплати 20.02.2015року), а недоїмка у повному обсязі погашена з затримкою у 75 календарних днів, з порушенням встановлених законом граничних термінів сплати.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно застосовано штрафні санкції, а саме його багаторазове застосування.

Колегія суддів відхиляє вищевказані доводи з огляду на те, що в матеріали справи містять докази неодноразового порушення позивачем сплати єдиного соціального внеску за 2014, 2015роки,тому і підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважність причин прострочення сплати єдиного соціального внеску, а також не надано доказів своєчасного погашення.

Так, апелянт каже про спів падання періодів нарахування пені за несплату ( несвоєчасний перерахунок) єдиного внеску, у рішенні № (з 23.12.2014 року до 27.03.2015 року) з періодом, що є у рішенні № (з 21.11.2014 року до 17.02.2015 року).

Колегія суддів зауважує на тому, що дані рішення мають різний предмет, оскільки в одному випадку мова йде про звіт поданий - 14.11.2014 року, в іншому - 18.12.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем у встановлений законом строк не здійснено сплату податкового платежу, тому у податкового органу були підстави для винесення рішення оскаржуваних рішень.

Критерії протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень передбачені частиною 3 статті 2 КАС України.

Колегія суддів, вважає, що оскаржувані рішення відповідача відповідає даним критеріям оскільки прийняті та вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції зроблені висновки, які відповідають всім обставинам справи, тому судове рішення не підлягає скасування, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю "Проперті Менеджмент Україна" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. по справі №820/5971/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Мельнікова Л.В. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2015 р.