Справа № 826/11363/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках у банках.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - відповідач, ПАТ "Укрнафта") про зупинення видаткових операцій платника податків - ПАТ "Укрнафта" на рахунках у банках.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю, а представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні 20 липня 2015 року судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними обліку позивача, сума заборгованості відповідача становить 74163887,49 грн.

У зв’язку з наявністю у відповідача податкового боргу з плати за користування надрами для видобування нафти, плати за користування надрами для видобування природного газу та плати за користування надрами для видобування газового конденсату, 22 травня 2015 року позивачем прийнято рішення №863 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків, яким вирішено здійснити погашення податкового боргу шляхом стягнення готівкових коштів відповідача.

На виконання рішення №863 позивачем здійснено виїзд на автозаправну станцію (далі - АЗС) ПАТ "Укрнафта", яка розташована у селі Тулуків Снятинського району Івано-Франківської області.

Однак, працівниками АЗС ПАТ "Укрнафта" не допущено посадових осіб позивача до вилучення готівкових коштів, у зв’язку з чим 28 травня 2015 року податковим керуючим складено акт №1 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 20.1.32 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Тобто, контролюючий орган має право звернутися до суду з позовом про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків виключно у разі встановлення ним обставин перешкоджання платником податків виконанню податковим керуючим повноважень, передбачених нормами ПК України.

Згідно з п.п. 91.1, 91.3 ст. 91 ПК України, керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Відповідно до п. 5.6 розділу V Порядку призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №578, до основних функцій та повноважень податкового керуючого щодо продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів, віднесено вилучення готівкових коштів на підставі рішення суду та забезпечення погашення податкового боргу платника податків за їх рахунок.

Згідно з п. 91.4 ст. 91 ПК України, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

При цьому, судом встановлено, що оскільки платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин є ПАТ "Укрнафта", що отримало спеціальні дозволи на користування надрами, призначати такому платнику податків податкового керуючого має контролюючий орган за місцем реєстрації такої юридичної особи, що свідчить про те, що право щодо призначення податкового керуючого/податкових керуючих ПАТ "Укрнафта" у зв’язку з виникненням податкового боргу саме з плати за користування надрами належить до повноважень виключно Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі №826/4288/15 за позовом ПАТ "Укрнафта" до Охтирської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, копія якої також міститься у матеріалах справи, встановлено заборону територіальним органам Міністерства доходів і зборів та/або територіальним органам Державної фіскальної служби, їх посадовим та службовим особам, крім Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, приймати рішення про призначення податкових керуючих, вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятих рішень про призначення податкових керуючих, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого.

Ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі №826/4288/15, яку в апеляційному порядку не оскаржено, набрала законної сили із 24 березня 2015 року та підлягає негайному виконанню на підставі ч. 5 ст. 118 КАС України.

Тобто, станом на день виїзду посадових осіб позивача на АЗС ПАТ "Укрнафта" з метою вилучення готівкових коштів відповідача, яким є 28 травня 2015 року, була чинною ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року у справі №826/4288/15, якою заборонено вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого.

Як з’ясовано судом у ході розгляду справи, правовою підставою для стягнення готівкових коштів відповідача у рахунок погашення його податкового боргу стало рішення позивача №863 від 22 травня 2015 року.

З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що форма рішення про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків визначена додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №273 "Деякі питання стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу" (далі - постанова №273).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанови Кабінету Міністрів України публікуються в Офіційному віснику України, газеті "Урядовий кур’єр", акти Кабінету Міністрів України також оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України.

У ході розгляду справи судом з’ясовано, що текст постанови №273, оприлюднений 19 травня 2015 року, розміщений без додатку 1 до неї, яким визначено форму рішення про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків.

З огляду на те, що додаток 1 є невід’ємною частиною постанови №273, порядок набуття ним чинності є загальним. Тобто, тільки із дня опублікування у відповідному офіційному виданні додаток 1 буде вважатися таким, що набрав чинності.

Оскільки станом на 22 травня 2015 року (день прийняття позивачем рішення №863 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків) додаток 1 до постанови №273 не опублікований, тобто, не набрав чинності, суд вважає протиправним прийняте позивачем рішення №863 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу відповідача.

Отже, як вбачається з вище викладеного, позивачем безпідставно вчинялися дії по стягненню готівкових коштів відповідача.

Стосовно самого факту вчинення відповідачем перешкод щодо виконання податковим керуючим повноважень, передбачених нормами ПК України, суд зазначає наступне.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що посадових осіб позивача насправді допущено на АЗС ПАТ "Укрнафта". Однак, їм пояснено, що наявні на АЗС ПАТ "Укрнафта" готівкові кошти відповідачу не належать, що виключає можливість їх стягнення.

Відповідно до п. 87.1, 87.3.2 п. 87.3 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії договору комісії №1221/11/2118, укладеного 30 квітня 2015 року між ПАТ "Укрнафта", як комісіонером, та ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", як комітентом, його умовами передбачалося виконання комісіонером зобов’язання щодо укладення за дорученням комітента та за комісійну плату від свого імені, але за рахунок комітента, договорів про продаж нафтопродуктів.

Зокрема, згідно з п. 1.3 договору, нафтопродукти, передані на комісію для здійснення їх подальшого продажу, а також грошові кошти, отримані комісіонером від продажу нафтопродуктів, є власністю комітента.

Тобто, кошти від продажу нафтопродуктів на АЗС ПАТ "Укрнафта", відповідно до умов договору, не являються його власними коштами відповідача, у зв’язку з чим вони не можуть бути використані як джерело погашення податкового боргу відповідача.

Позивачем у ході розгляду та вирішення справи належними та допустимими доказами вище зазначені обставини не спростовані.

Зважаючи на те, що підставою для заявлених позивачем вимог щодо зупинення видаткових операцій є саме вчинення відповідачем перешкод щодо виконання податковим керуючим повноважень, факт чого не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, враховуючи, що судом встановлено наявність заборони вчиняти дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого щодо відповідача, а також відсутність повноважень податкового керуючого щодо відповідача у всіх контролюючих органів, окрім податкових керуючих Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках у банках не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову державної податкової інспекції у Косівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин