Справа № 2а-1992/10/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1992/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Винокуров К.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"16" грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Петрика І.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ліквідатора акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання рішення ліквідатора комерційного банку протиправним, встановлення фактів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати нечинним рішення ліквідатора акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський Банк»про відсутність правових підстав для внесення вимог позивача до переліку вкладників, що передається до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, викладене у листі № 212 від 21 січня 2010 року та визнати вклад в 150 000 грн. 00 коп. внесеним до вказаного переліку, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 150 000 грн.

Ухвалою судді окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2010 року було відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зокрема, апелянт вказує на те, що подана ним позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2010 року про відмову у відкритті провадження без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не є публічно-правовими.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності з п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ліквідатор акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський Банк»та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у спірних правовідносинах не є субєктами владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України.

Незважаючи на те, що ліквідатор у відповідності до ч. 6 ст. 92 Закону України «Про банки і банківську діяльність»прирівнюється до представника Національного банку України, він не є субєктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч. 5 ст. 92 Закону України «Про банки і банківську діяльність»з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) банку.

Крім цього, відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що правовідносини, які склалися між позивачем та ліквідатором акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський Банк»стосовно включення його до переліку вкладників, що передається до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є приватноправовими, повязаними з реалізацією цивільних прав позивача на отримання банківського вкладу та не відносяться до публічно-правових, оскільки ліквідатор комерційного банку не здійснює владні управлінські функції по відношенню до позивача, а виконує функції керівника комерційного банку відповідно до пункту 4 частини 1 статті 92 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Вимога позивача, звернена до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми банківського вкладу не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки згідно з ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою і підсудні одному адміністративному суду. Зважаючи на те, що вимоги позивача, звернені до ліквідатора комерційного банку, є приватноправовими, а спірні правовідносини не можуть бути предметом розгляду суду адміністративної юрисдикції, вимоги позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не можуть бути розглянуті адміністративними судом, оскільки вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити спір про право.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що даний спір не є публічно-правовим, а його розгляд і вирішення не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Звернення до адміністративного суду з позовом, який не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, судом першої інстанції було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 у повній відповідності до вимог процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки судді суду першої інстанції, викладені в ухвалу від 18 лютого 2010 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У звязку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу судді окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2010 року про відмову у відкритті провадження без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 18 лютого 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий суддя

Судді