Справа № 455/440/15-а
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2015-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/440/15-а
Провадження № 2-а/455/33/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2015 року Старосамбірський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Ференц О.І., при секретарі Нестер М.В., з участю позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старий Самбір справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій і виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, покликаючись на те, що 10.12.2014р. звернулася до відповідача із відповідною заявою про поновлення документів на отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї. Листом від 29.12.2014р. № 2090 їй повідомлено, що управління не вправі приймати рішення про призначення їй допомоги, оскільки нею не було подано довідки з гуртожитку, де проживає її дочка. Проте така довідка була подана нею 29.12.2014р.. Також її було проінформовано, що вона та її чоловік - ОСОБА_4, які здійснюють догляд за інвалідом І групи та особою, яка досягла 80 років, повинні згідно з приписом до Постанови КМУ від 29.04.2004р. № 558 подати довідки, а саме висновок ЛКК, про те, що її стан здоров'я та стан здоров'я її чоловіка дозволяють постійно надавати соціальні послуги. Цю вимогу вважає безпідставною, оскільки вона звернулася до управління для поновлення виплати допомоги як малозабезпеченій сім'ї, а Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" та Постанова КМУ "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям" не передбачають подання такого документу.

В продовження зазначає, що вона та її чоловік дійсно здійснюють догляд за інвалідом І групи та особою, яка досягла 80 років, ще із жовтня 2012р.. Ці догляди були оформлені відповідно до Постанови КМУ № 832 від 26.07.1996р. та Стандарту надання послуги з призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку. Постанова КМУ № 558 від 29.04.2004р., на яку посилається у своєму листі відповідач, передбачає порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, за рахунок місцевого бюджету і її розміри значно більші ніж ті, що нараховуються їй та її чоловіку.

Наказами начальника управління соціального захисту населення Старосамбірської РДА № 16 та № 17 від 17.02.2015р. їй та її чоловіку було припинено виплату компенсації непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку, з підстав, не передбачених ні Постановою КМУ № 832 від 26.07.1996р., ні Стандартом надання послуги з призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку.

Вказує, що вона, як мати двох дітей, які навчаються у вищих навчальних закладах та потребують суттєвої матеріальної підтримки з боку батьків, неодноразово зверталася до відповідача про надання їй соціальної допомоги, проте в кожному випадку отримувала негативну відповідь. Ці незаконні дії відповідача призвели до моральних переживань її та її сім'ї, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки фактично її та її сім'ю залишили без засобів для існування. Вона та її чоловік змушені шукати додаткові фінансові джерела на проживання та навчання дітей і, як наслідок, це вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя їхньої сім'ї. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 6000 грн., оскільки невиплачена їй допомога за грудень 2014р. та січень 2015р. приблизно становить таку суму.

З огляду на вищенаведене просить суд визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення щодо відмови виплачувати їй державну допомогу як малозабезпеченій сім'ї та припинення виплати їй компенсаційної виплати як непрацюючій особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80-річного віку, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй державну допомогу як малозабезпеченій сім'ї з грудня 2014р. та компенсаційну виплату як непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку, з березня 2015р., стягнути з відповідача в її користь моральну шкоду в сумі 6000 грн. та понесені нею витрати на оплату судового збору.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на ті ж обставини, і просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що компенсаційна виплата ОСОБА_1 взагалі була призначена з порушенням вимог закону, оскільки рішення було прийнято до подання усіх необхідних документів, що підтверджується матеріалами справи. Як роз'яснило у своєму листі № 446/039/97-15 від 28.04.2015р. Міністерство соціальної політики України відповідно до Закону України "Про соціальні послуги" та Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ № 558 від 29.04.2004р. компенсація призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги. Статтею 1 цього закону визначено поняття соціальної послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем. Враховуючи вищезазначене, можна сказати, що поняття "соціальні послуги" включає в себе поняття "догляд" за інвалідом І групи, а також за престарілою особою, яка досягла 80-річного віку. Таким чином Міністерство соціальної політики України віднесло догляд за інвалідом І групи до соціальних послуг, а тому управління Соцзахисту населення Старосамбірської РДА правомірно вимагало у ОСОБА_1 висновку ЛКК на виконання припису постанови КМУ № 558 від 29.04.2004р. для встановлення компенсаційної виплати такій особі. Крім того, Актом про підтвердження догляду за ОСОБА_5 від 09.10.2012р. підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно надає соціальні послуги.

З приводу допомоги малозабезпеченим сім'ям пояснив, що згідно ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" така допомога не виплачується працездатним членам малозабезпеченої сім'ї, які не працюють, крім осіб, які доглядають за інвалідами І групи. Саме на підставі цієї норми управління Соцзахисту населення Старосамбірської РДА вимагало у ОСОБА_1 висновок ЛКК про можливість надання нею соціальних послуг. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши їх письмові пояснення та заперечення, а також дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 01.12.2010р. по 31.11.2014р. виплачувалася державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" та Постанови КМУ № 250 від 24.02.2003р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям" та в період часу з 04.10.2012р. по 28.02.2015р. компенсаційна виплата непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку, відповідно до Постанови КМУ № 832 від 26.07.1996р. "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян".

10.12.2014р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.18). У вказаній заяві при її прийнятті було зазначено про необхідність до 10.01.2015р. додати довідку з гуртожитку на дочку. Така довідка була подана ОСОБА_1 29.12.2014р., що підтверджується відбитком штампу за вхідним № 3330 від 29.12.2014р. та не заперечується представником відповідача.

ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА № 2090-04 від 29.12.2014р. ОСОБА_1 додатково проінформовано про необхідність подання довідки з гуртожитку, а також повідомлено, що вона здійснює догляд за інвалідом І групи - ОСОБА_5, а тому згідно з приписом до Постанови КМУ № 558 від 29.04.2004р. повинна надати висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров'я дозволяє постійно надавати соціальні послуги.

ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА № 58 від 14.01.2015р. ОСОБА_1 повідомлено про те, що нею не подано всі необхідні документи для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, а саме рішення ЛКК про те, що стан її здоров'я дозволяє постійно надавати соціальні послуги, а тому управління соціального захисту населення Старосамбірської РДА не має належних правових підстав для призначення, нарахування та виплати допомоги (а.с.10).

Наказом заступника начальника ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА № 16 від 17.02.2015р. у зв'язку з нововиявленими обставинами внаслідок звернення осіб та працівниками Старосамбірського РВ УМВСУ у Львівській області на підставі Закону України "Про соціальні послуги", Постанови КМУ "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, що надають соціальні послуги" з метою забезпечення додержання вимог чинного законодавства з фінансових питань припинено компенсаційну виплату ОСОБА_1, яка здійснює догляд за інвалідом І групи.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.72 цього кодексу. При цьому відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із матеріалів справи 10.12.2014р. при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_1 дійсно не подала довідки з гуртожитку на дочку і їй було надано строк до 10.01.2015р. для подання такої. 29.12.2014р. ОСОБА_1 подала ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА довідку з гуртожитку своєї дочки - ОСОБА_7, що підтверджується відбитком штампу про отримання такої, а тому відмова відповідача у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_1 у зв'язку з неподанням усього пакету документів є неправомірною. Про необхідність подання інших документів ОСОБА_1 при прийнятті заяви не вказувалося, що підтверджується копією заяви про призначення усіх видів соціальних допомоги, де у графі "для розгляду заяви необхідно додати до" значиться лише вимога про надання довідки з гуртожитку.

Вимога відповідача подати для призначення соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї рішення ЛКК розцінюється судом як незаконна, оскільки ні Закон України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", ні Постанова КМУ № 250 від 24.02.2003р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям" не передбачають необхідності подання такого документу для призначення цього виду державної соціальної допомоги. Більше того, п.6 вищевказаної Постанови КМУ встановлено, що для призначення соціальної допомоги на наступний строк (що мало місце у даному випадку) уповноважений представник сім'ї подає заяву і декларацію про доходи і майно. Довідка про склад сім'ї поновлюється лише у разі змін у складі сім'ї або у разі, коли між поданням заяви на призначення соціальної допомоги на наступний строк та припиненням виплати раніше призначеної соціальної допомоги минуло більше календарного місяця.

З огляду на наведене суд розцінює дії управління соціального захисту населення Старосамбірської РДА в цій частині неправомірними та вважає за доцільне зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з грудня 2014р..

Як вбачається із довідки ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА ОСОБА_1 відповідно до Постанови КМУ № 832 від 26.07.1996р. "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян" в період з 04.10.2012р. по 28.02.2015р. виплачувалася компенсаційна виплата як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи (а.с.11). Згідно довідки управління СЗН Старосамбірської РДА № 1132 від 02.03.2015р. ОСОБА_1 виплачувалася вищевказана компенсаційна виплата з січня 2014р. по травень 2014р. в розмірі 16.62 грн., в червні 2014р. в розмірі 17.46 грн. та з липня 2014р. по грудень 2014р. в розмірі 18.32 грн..

Згідно п.2 Постанови КМУ № 832 від 26.07.1996р. "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян" (чинної на момент винесення постанови) установлено щомісячні компенсаційні виплати у розмірі 480 тис. крб. непрацюючим працездатним особам, які доглядають за інвалідом І групи, а також за престарілим, який досяг 80-річного віку. Зазначені щомісячні компенсаційні виплати призначаються і виплачуються органами праці та соціального захисту населення та фінансуються органами Пенсійного фонду. Розділ ІІІ Стандарту надання послуги з призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 10.04.2012р. за № 531/20844, на підставі якого ОСОБА_1 нараховувалася компенсаційна виплата як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, не передбачає необхідності подання поряд із заявою рішення лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан здоров'я особи дозволяє постійно надавати соціальні послуги інваліду І групи. Більше того, виключні підстави для відмови у наданні послуги встановлені у розділі VII вказаного Стандарту і серед них немає такої підстави як нововиявлені обставини внаслідок звернення осіб чи працівників міліції.

Суд приймає до уваги роз'яснення Міністерства соціальної політики України, дані у листі № 446/039/97-15 від 28.04.2015р. в тій частині, що поняття "соціальні послуги" включає в себе догляд за інвалідом І групи, проте посилання на приписи Постанови КМУ № 558 від 29.04.2004р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" суд вважає незаконними, оскільки виплата ОСОБА_1 компенсаційної виплати регулюється спеціальним законодавством, яке є чинним і підлягає застосуванню згідно принципу пріоритету спеціального законодавства над загальним. Крім того, фінансування цих обох виплат здійснюється з форм різних бюджетів, у типовій формі заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги такі допомоги передбачені окремими пунктами, що додатково вказує на специфіку їх виплати та застосування.

Таким чином відповідач неправомірно вимагав у позивачки надання документів, які не передбачені для призначення даного виду соціальної допомоги. При цьому посилання представника відповідача на те, що затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України № 158 від 23.03.2012р. Стандарт надання послуги з призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку, не є джерелом права і суперечить Постанові КМУ № 558 від 29.04.2004р. не приймається судом до уваги, оскільки такий наказ є чинним, розроблявся він відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996р. № 832 "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян" і не суперечить останній, оскільки регулює специфіку призначення та виплати саме компенсаційної виплати особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи, а тому по своїй суті не може відповідати змісту Постанови КМУ від 29.04.2004р. № 558, оскільки не прийнятий на її основі та на її виконання.

Також не приймаються судом посилання представника відповідача на те, що такий вид компенсаційної виплати призначений ОСОБА_1 незаконно без дотримання процедури оформлення документів, оскільки з моменту її призначення 04.10.2012р. і до 17.02.2015р. ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА здійснювало таку виплату і не вживало жодних заходів для належного оформлення документів ОСОБА_1, а припинило таку виплату з огляду на нововиявлені обставини і звернення ОСОБА_1 в Старосамбірський РВ ГУМВСУ у Львівській області з приводу припинення такої виплати. Крім того, як ствердив у судовому засіданні представник відповідача, станом на сьогодні ОСОБА_6 соціального захисту населення не зверталося до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення неправомірно нарахованої компенсаційної виплати, призначеної їй тим же ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської РДА, а тому такі заяви суд розцінює як голослівні.

З огляду на усе вищенаведене підлягає задоволенню вимога позивачки про визнання неправомірною припинення їй компенсаційної виплати як непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи, та зобов'язання відновити виплату такої з березня 2015р..

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що такі задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями та вини останнього в її заподіянні.

Однак позивачкою та її представником не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнення в користь позивачки моральної шкоди, не зазначено конкретно в чому полягає ця шкода, не доведено причинного зв'язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, не надано жодних допустимих доказів для підтвердження того, з яких міркувань виходила позивачка, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 6000 грн., оскільки з її пояснень вбачається, що йдеться про упущену нею вигоду, тобто про збитки, а не про моральну шкоду.

З огляду на часткове задоволення позову підлягає стягненню з Державного бюджету України в користь позивачки судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" № 1768-ІІІ від 01.06.2000р. з наступними змінами і доповненнями, Постановою КМУ № 250 від 24.02.2003р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям", Постановою КМУ № 832 від 26.07.1996р. "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян", наказом Міністерства соціальної політики України від 10.04.2012р. за № 531/20844 "Про затвердження Стандарту надання послуги з призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку", ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст.2, 6, 71, 86, 94, 159, 161-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації призначити та виплачувати ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям та припинення виплати їй компенсаційної виплати як непрацюючій особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи.

Зобов'язати ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" № 1768-ІІІ від 01.06.2000р. з грудня 2014р..

Зобов'язати ОСОБА_6 соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації відновити ОСОБА_1 компенсаційну виплату як непрацюючій особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи, згідно Постанови КМУ № 832 від 26.07.1996р. "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян" та виплачувати таку з березня 2015р..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старосамбірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.І. Ференц