Справа № 308/3546/13-а
Суддя: Ференц А. М.
Дата ухвалення: 2013-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Ференц А.М.

при секретарі- Пазяк С.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

з участю представника третьої сторони Державної казначейської служби ОСОБА_2

розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ДВС України у складі якої діє відділ примусового виконання рішень з третьою стороною Міністерство фінансів України та Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання незаконними дій і бездіяльності старшого державного виконавця та начальника відділу примусового виконання рішень, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязання відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду та виконати рішення суду в місячний строк,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до ДВС України у складі якої діє відділ примусового виконання рішень з третьою стороною Міністерство фінансів України та Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання незаконними дій і бездіяльності старшого державного виконавця та начальника відділу примусового виконання рішень, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязання відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду та виконати рішення суду в місячний строк, свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2007 року було видано виконавчий лист №2а-227 від 11.09.2007 року.

09.06.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Більше ніж через 4 роки не дочекавшись виконання судового рішення він отримав у січні місяці 2013 року постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2012 року, у якій зазначено, що оскільки ухвалою Ужгородського міськрайонного

суду від 23 листопада 2012 року було задоволено заяву старшого державного виконавця

відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4

Л.В. про зміну способу та порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного

суду від 01.03.2007 року по справі № 2а-227/07 шляхом стягнення коштів не з

Міністерства фінансів України, а з Державної судової адміністрації України.

Проте, мною знову було пред'явлено виконавчий документ до виконання та 22.02.2013 року було отримано не особисто, а через іншу особу постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.01.2013 року.

Дану постанову не можна вважати законною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримав повністю просив його задоволити.

В судовому засіданні представник ДВС України ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечив.

В судовому засіданні представник Державної казначейської служби ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила.

Представники Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду оцінивши зібрані докази, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити повністю.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2007 року було видано виконавчий лист №2а-227 від 11.09.2007 року.

09.06.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У січні місяці 2013 року ОСОБА_3 отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2012 року, у якій зазначено, що оскільки ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2012 року було задоволено заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 про зміну способу та порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.03.2007 року по справі № 2а-227/07 шляхом стягнення коштів не з Міністерства фінансів України, а з Державної судової адміністрації України.

Проте, ОСОБА_3 знову пред'явив виконавчий документ до виконання та 22.02.2013 року було отримано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.01.2013 року.

Відповідно до гарантій прав фізичних осіб у виконавчому провадженні, державний виконавець зобов'язаний не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних осіб, ч. і ст. 6 ЗУ Про виконавче провадження.

Гарантією прав фізичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Та ч. 3 ст. 6 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За правилами частин і, 2 ст. її ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Винесену 29.01.2013 року постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження не можна вважати законною та обґрунтованою так як виходячи із зазначених вище законодавчих норм, спірна постанова є нічим іншим як ухиленням державного виконавця від покладених на нього завдань та обов'язків, а також ухиленням від виконання судового рішення.

Державний виконавець у своїй постанові від 29.01.2013 року посилається на ч.2 ст.3 Закону України Про виконавче провадження на те, що рішення про стягнення коштів з державного бюджету повинні виконуватися іншими органами, зокрема органами Державного казначейства України, проте, таке положення містилося і у ЗУ Про виконавче провадження у редакції від 14.03.2007 року, яке було чинним на момент відкриття виконавчого провадження 09.06.2008р., зокрема ст.9. Керуючись одними і тими ж по своїй суті законодавчими нормами 09.06.2008 року було відкрито виконавче провадження, а 29.01.2013 р. - відмовлено у відкритті.

Щороку, держава приймає бюджет в якому передбачає виділення певних грошових сум на здійснення виконання рішень судів на користь суддів. Дана обставина вказує на безперервність бюджетного процесу, а тому відсутній розрив у часі по прийняттю наступного законодавчого акту, яким передбачається розподіл бюджетних коштів на наступний бюджетний період.

Зазначене стверджується також й ЗУ Про Державний бюджет України на 2013 рік від об.12.2012 року за № 5515-УІ, який опубліковано в газеті Урядовий кур'єр від 18.12.2012 року за № 233, яким на цілі виконання рішень судів на користь суддів виділено бюджетні кошти у сумі 10000,0 тис. гривень. Боржник не надсилав державному виконавцю жодного письмового повідомлення про те, що з 01.01.2013 року буде припинено фінансування з Державного бюджету на виконання рішень судів на користь судців.

Винесену державним виконавцем без достатніх на те правових підстав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.01.2013 року, затверджено начальником відділу примусового виконання рішень ДВС України в особі ОСОБА_5.

Тоді як частинами 1 і 2 ст. 83 ЗУ Про виконавче провадження контроль за законністю виконавчого провадження, який полягає в своєчасності, правильності й повноті виконання рішень державним виконавцем, покладено на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову винесену у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

На вищенаведені порушення вимог ЗУ Про виконавче провадження допущених державним виконавцем при здійсненні виконання рішень не звернув увагу начальник відділу, що призвело до неправильного винесення рішення державним виконавцем. А звідси, дії начальника відділу по затвердженню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконними, оскільки порушують право стягувача на своєчасне і повне виконання рішення.

У відповідності до змісту ч.4 ст.2б ЗУ Про виконавче провадження постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отримання ОСОБА_3 поштового відправлення від відповідача через іншу особу, аж 22.02.2013 року, є поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи вищенаведене суд керуючись ст.ст.102, 181 КАС України, ст.ст.6, 8-2 ЗУ Про виконавче провадження, 256, 288 КупАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - зодоволити.

Поновити строк звернення до суду на оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.01.2013 року.

Визнати незаконними дії і бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_4 та начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_6

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_4 від 29.01.2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобовязати ДВС України в складі якої діє відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-227 виданого 11.09.2007 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, стягував ОСОБА_3 та виконати судове рішення в скорочений строк.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ференц А.М.