Справа № 2-а-926/10
Суддя: Сокирко Л. М.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Білозерський районний суд Херсонської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сокирко Л.М.,

при секретарі - Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білозерка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області про визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області, в якому просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області щодо неперерахунку та невиплати щорічної допомоги- на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II Б категорії, передбаченої ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II Б категорії у розмірі 3 мінімальних заробітних плат за 2008,2009 та 2010 роки, вказавши, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС IIБ категорії та згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, проте у 2007, 2008, 2009 та 2010 роках позивач отримував за кожен зазначений рік таку допомогу в розмірі 75грн. Позивач звертався до відповідача з приводу цього питання, у відповіді було зазначено, що виплата у таких розмірах здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачка з таким вирішенням питання не згодна, поскільки відповідно до Конституції України та рішень Конституційного Суду України не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини і громадянина, тому ряд нормативно-правових актів визнані такими, що не відповідають вимогам Конституції України та Законам України, які мають вищу юридичну силу, зокрема положення п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію абзацу 4 частини 4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» рішенням Конституційного суду №6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнані неконституційними. А положення постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р., якою затверджено щорічну допомогу на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 75 грн., які виплачуються з 2008 року по даний час, не можуть застосовуватись, так як ця постанова є підзаконним актом і має меншу юридичну силу від Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким встановлено таку допомогу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Недотримання відповідачем вимог чинного законодавства призвело до порушення законних прав, свобод та інтересів позивача, який просить захистити їх шляхом визнання дій відповідача щодо неперерахунку та невиплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008,2009,2010 роки, просив поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 01.12.2010р. вимоги позивача про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення згідно із ч.4 ст.48 Закону України «Про статус 1 соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2008 та 2009 роки залишено без розгляду у зв'язку із пропуском процесуального строку та не наданням позивачем доказів поважності пропущення цього строку.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, суду надав пояснення згідно заявлених позовних вимог, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що щорічна допомога на оздоровлення нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» позивачу як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС нараховується та виплачується в розмірі 75грн. за період 2007-2009 роки та у 2010 році відповідно до розмірів встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. №562.

Відповідно до ч.2 ст.6 та ч.2 ст.19 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України у межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому управління праці та соціального захисту населення Білозерської РДА як остання найнижча ланка системи виконавчої влади, може робити перерахунки компенсацій та збільшувати розміри виплат у спосіб та порядок, визначений законами України або на основі розпорядчих актів центральних та інших органів виконавчої влади відповідно до затвердженого порядку. Питання врегулювання діючої нормативно-правової бази не входить до компетенції районного управління. Самостійно змінити розміри виплат управління не має повноважень і технічної можливості, оскільки програмне забезпечення для проведення перерахунків є ліцензованим і надсилається для роботи з Міністерства праці та соціальної політики, тому діяльність управління не може бути визнана протиправною.

Крім того, ч.2 ст.95 Конституції України та ч,2 ст.4 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки держави на загальносуспільні потреби, розміри і цільове спрямування видатків визначаються Бюджетним кодексом України та не повинні суперечить вказаним нормам та Закону України «Про Державний бюджет України». Також в самому Законі України (ст. 62) «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної влади України, тому керуючись вищевказаними нормами Кабінет Міністрів України з метою забезпечення проведення політики у сфері соціального захисту, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно із бюджетними призначеннями на відповідний рік та на підставі постанови №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши розмір виплат, який діє по теперішній час. На 2007 рік дія статті 48 частини 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була призупинена Законом №489-// (489-16) від 19.12.2006р.

Також рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. не скасовано статтю 101 Державного бюджету України, якою Кабінету Міністрів надається право у 2007 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Конституційний Суд також не прийняв рішення щодо збільшення фінансування за даною програмою, не вказав механізму відшкодування таких виплат, не зобов'язав Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів збільшити видатки за цією програмою.

Головним розпорядником коштів є Міністерство праці та соціальної політики України, кошти на виконання зазначеної програми виділяються Міністерством фінансів України, вищим розпорядчим органом виконавчої влади, який своїми постановами визначає розмір виплат є Кабінет Міністрів України, тому управління праці та соціального захисту населення не може виступати в ролі відповідача по даній справі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав :

На підставі ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені та закріплені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС II Б категорії, що підтверджуються копією посвідчення серії Б № 039122 від 26.05.1996р.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007р. №107-VT ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, а саме : встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

22 травня 2008 року Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 вказані зміни у ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

На підставі ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки зазначені зміни у ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними, суд приходить до висновку, що потрібно застосовувати редакції цих статей, які діяли до внесення у них вищевказаних змін, а саме :

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесеним до IIБ категорії, призначається щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір такої допомоги учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС IIБ категорії в сумі 75 грн.

Відповідно до положення ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Із ч.2 ст.19 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

На підставі викладеного, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу підлягають застосуванню ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008), а не постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Згідно ст.48 ч,4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що під час визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення, за основу її нарахування береться мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати щорічної допомоги на оздоровлення.

Зазначена норма є імперативною, а тому підставою для перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення є встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розмір мінімальної заробітної плати визначено : з 01.01.2010р. - 869грн., з 01.04.2010р. - 884грн., з 01.07.2010р. - 888грн., з 01.10.2010р. - 907грн., та з 01.12.2010р. - 922грн.

Враховуючи викладене, управлінню праці та соціального захисту Білозерському районі Херсонської області необхідно було проводити нарахування щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, виходячи з положень ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II Б категорії в розмірі 3 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент здійснення виплати, зазначеної у Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, за 2010 рік, в той час коли позивачу згідно листа №2-7312 від 05.12.2010р. Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУПСЗН Херсонської облдержадміністрації у жовтні 2010 року виплачено щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС IIБ категорії в сумі 75грн.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету УПСЗН Білозерської РДА, який затверджує Кабінет Міністрів України, тому не можна визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачам щорічної допомоги на оздоровлення.

У той же час, Управління праці та соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області зобов'язане здійснити нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС IIА категорії в розмірі 3 мінімальних заробітних плат за 2010 рік за рахунок коштів Державного Бюджету України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,9,12, 158-163, 167 КАС України, на підставі ст.19 ч.2,46, 152 ч.2 Конституції України, ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р., ст.53 Закону України «Про державний бюджет на 2010рік», суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області про визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області по неперерахунку та невиплаті щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II Б категорії, передбаченої ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі З мінімальних заробітних плат за 2010 рік ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Білозерської райдержадміністрації Херсонської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС II Б категорії щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік на час їх виплат за відповідний період у розмірі трьох мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: