Справа № 826/2802/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 червня 2015 року № 826/2802/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, звільнення з-під арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «БТА Банк» (далі - позивач, ПАТ «БТА Банк») до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач, ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві), за участю третьої особи - ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1.) про визнання незаконними дій, звільнення з-під арешту майна, а саме квартиру під номером 13, загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 08.09.2006 за реєстровим номером 2938, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва Позняк Н.В. від 12.10.2011 за № 29116355 на виконання виконавчого листа від 22.06.2011 № 2-9167/10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наявність накладеного арешту на нерухоме майно порушує право (переважне право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги перед іншими кредиторами цього боржника) та законні інтереси ПАТ «БТА Банк», внаслідок чого Банк не має можливості здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, яке перейшло до Банку на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2013.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, жодних клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Керуючись приписами ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ПАТ «БТА Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір від 03.10.2007 №133/06к, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 198 800,00 доларів США на строк з 03.10.2007 по 03.10.2022 зі сплатою процентів у розмірі 15 % річних. Умовами кредитного договору також передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі періодичними платежами не пізніше 3-го числа кожного місяця відповідно з графіком щомісячних ануїтетних платежів.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 03.10.2007, предметом якого є квартира під номером 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1., що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 08.09.2006 за реєстровим номером 2938.

Судом також встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №2-9167/10, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 22.06.2011 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Надра» 1 910 552,83 грн.

В межах даного виконавчого провадження № 29116355 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Позняк Н.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.10.2011, а саме: арешт накладено на все майно, що належить боржнику в межах суми 1 910 552,83 грн.

Із зазначеного слідує, що відповідачем накладено арешт на предмет іпотеки.

Позивач, вважаючи постанову про накладення арешту на майно боржника незаконною та такою, що порушує його права, як Іпотекодержателя, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження").

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Підставою для повернення виконавчого документа згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього Закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Стаття 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження").

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом вимог ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Таким чином, за наявності договорів іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку, ПАТ «БТА Банк», має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом реєстрація іпотеки за Іпотечним договором здійснена Банком 03.10.2007 за реєстровим номером 4943з, тобто до накладення арешту та заборони відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_1 як боржника 12.10.2011.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19.03.2013 року у справі 757/599/13-ц за позовом ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов ПАТ «БТА Банк» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру під номером 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - за ціною 1 204 000,33 грн., яка належить ОСОБА_1, шляхом набуття права власності ПАТ «БТА Банк» у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №133/06к від 03.10.2007 та припинено право власності ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_1) на квартиру 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, визнано право власності на квартиру 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «БТА Банк».

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що згідно розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.12.2012 становить 11 625 658,00 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за сплатою процентів, прострочена заборгованість за сплатою процентів, пеня нарахована за несвоєчасне погашення кредиту та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Підпунктом 6.2.3.1 Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Предмет набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовились, що кандидатура незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Згідно висновку про вартість предмета іпотеки, складеного 19.12.2012 суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ», відповідно до якого ринкова вартість предмета іпотеки станом на 19.12.2012 становить 1 204 000,33 грн. без ПДВ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Тому відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» ПАТ «БТА Банк» є законним іпотекодержателем та власником нерухомого майна з вищим пріоритетом.

Враховуючи наведене, позивач має переважне право перед іншими кредиторами на погашення боргу ОСОБА_1 за іпотечним договором від 03.10.2007, згідно із яким передано банку в іпотеку - квартиру під номером 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки пріоритет Банку встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

В той час, постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва Позняк Н.В. від 12.10.2011 за № 29116355 порушує права позивача, як власника та іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, щодо позовних вимог про визнання незаконними дій, суд зазначає, що позивач не конкретизував суду, які саме дії позивача, на його думку, є незаконними та порушують його законні права та інтереси, відтак, в цій частині вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «БТА Банк» задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту об'єкт нерухомості, а саме: квартиру під номером 13 (тринадцять), загальною площею 56,6 м. кв., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 08.09.2006 за реєстровим номером 2938, що накладений - постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м. Києва Позняк Н.В. за № 29116355 від 12.10.2011 на виконання виконавчого листа № 2-9167/10, виданого 22.06.2011.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь публічного акціонерного товариства «БТА Банк» (код 14359845) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко