Справа № 2а-5896/11/0518
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко О.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 року справа №2а-5896/11/0518 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яковенка М.М.

суддів Ханової Р.Ф. , Гайдара А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 13 травня 2011 року по адміністративній справі № 2а-5896/11/0518 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково. Зобовязано відповідача здійснити позивачу перерахунок підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.09.2010 року по 13.05.2011 року включно.

Відповідач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не з Бюджету Пенсійного Фонду України, а тому Пенсійний Фонд України є неналежним відповідачем в цій справі. Апелянт також посилається на неврегульованість на законодавчому рівні механізму та умов виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України та приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», т.б. суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції положень статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки вона регулює питання походження коштів на здійснення відповідних виплат, а не орган, на який покладено обовязок цих виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 1832, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 13 травня 2011 року по адміністративній справі № 2а-5896/11/0518 залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 13 травня 2011 року по адміністративній справі № 2а-5896/11/0518 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий М.М. Яковенко

Судді Р.Ф.Ханова

ОСОБА_3