Справа № 520/8139/15-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/8139/15-а
Провадження № 2-а/520/220/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа Одеська міська рада, про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом та відповідно до останньої редакції позовних вимог просили суд визнати не чинним рішення Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, стосовно відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки між вулицями Горіхова 7а ОСОБА_6 Демченко 6а ОСОБА_6 Демченко у м. Одесі громадянам України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у звязку з тим, що вільна земельна ділянка між вказаними вулицями є територією зелених насаджень загального користування сквери, парки, та зобовязати Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради надати Одеській міській раді висновок про можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вільної земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в місті та для будівництва індивідуального гаражу, площею 0.11 га, що розташована за адресою: м. Одеса, Київський район (КОАТУУ НОМЕР_1, Зона 42, Квартал 22), між вулицями Горіхова 7а ОСОБА_6 Демченко 6а ОСОБА_6 Демченко, згідно поданого графічного матеріалу позивачам.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі посилались на те, що зазначене рішення Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради міститься у листі вказаного органу №01-11/770-100П, що було надано управлінням Постійній комісії із землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, та перешкоджає позивачам у реалізації їх прав на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вільної земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а за такого, оскільки таке рішення не ґрунтується на жодній нормі закону, позивачі просили задовольнити вимоги позову.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені вимоги з викладених у позові підстав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказувала на те, що оскаржуване позивачами рішення, всупереч їх поясненням, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, та не підлягає скасуванню, оскільки викладені у ньому відомості ґрунтуються на передбачених законом підставах.

Представник третьої особи в судовому засіданні наголошував на тому, що зазначений лист не є документом, що може бути оскаржено, та таким чином позивачі обрали неналежний шлях захисту їх інтересів. Разом з тим звертав увагу суду на те, що відповідно до правової позиції судів вищих інстанцій вимоги позову про зобовязання надати висновок суд може зобовязати відповідача вчинити певні дії лише у разі визнання дій такого відповідача протиправними, та разом з тим суд у своєму рішенні не може підміняти відповідні компетентні органи та привласнювати повноваження інших органів державної влади (підміняти їх). Разом з тим надав пояснення щодо законності змісту оскаржуваного листа, та вказав, що невідповідність звернень та наданих на їх обґрунтування документів положенням ст. 24 ОСОБА_7 України «Про місцеве самоврядування»

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши надані суду докази та відомості, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

Відповідно до наданих судам узагальнень та методичних рекомендацій, нормативно-правовий акт - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію загальнообов'язкових правил поведінки, та призначений для неодноразового застосування. Нормативно-правовий акт діє на конкретній території, на яку поширюється компетенція суб'єкта владних повноважень, упродовж певного часу (чітко встановленого або необмеженого) та стосується усього або значної частини населення.

Натомість правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), на які він поширюється.

Натомість позивачами заявлено вимоги про визнання відомостей листа №01-11/770-100П, які вони вважають рішенням не чинним та про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

За змістом вказаного листа вбачається, що Управління архітектури та містобудування за наслідками розгляду запиту Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 21.03.2014 року за №01-13/2388 про розгляд проектів рішень Одеської міської ради щодо надання дозволів субєктам господарювання та громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в м. Одесі на відповідність місця розташування земельних ділянок Генеральному плану м. Одеси та іншій містобудівній документації, дійшло висновку про невідповідність документацій, наданих позивачами, затвердженій містобудівній документації, оскільки такі земельні ділянки, згідно відомостей Генерального плану м. Одеси, розташовано на території зелених насаджень загального користування сквери, парки).

ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДБН Б. 1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту» регулюють питання щодо генерального плану населеного пункту.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 зазначеного ОСОБА_7 генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Тобто, генеральний план, як стратегічний документ, оперує таким поняттям як територія, яка відповідно до п.2.1, гл.2, ДБН Б. 1.1-15:2012 за функціональним призначенням і характером використання поділяється на сельбищну, виробничу і ландшафтно-рекреаційну.

Розподіл території на земельні ділянки за формою власності і цільовим використанням в генеральному плані не здійснюється.

Виходячи з цього, в генеральному плані м. Одеси передбачені не конкретні земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, а території для розміщення одноквартирної (індивідуальної садибної) забудови. Перелік районів і площадок, передбачених для розміщення даного типу, забудови наведений в пояснювальній записці до генерального плану м. Одеси (том.IV, розділ: «Розміщення житлово-громадського будівництва», таблиця №8-1, стор.72), з якою позивачі можуть ознайомитися на офіційному сайті Одеської міської ради, де відповідно до п. 11 ст. 17 ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщені матеріали генерального плану м. Одеси.

Таким чином, генеральний план не містить інформації про вільні земельні ділянки певного цільового призначення, яку намагаються одержати позивачі, а розглядає території, які мають певне функціональне призначення згідно ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» і відображає забудовані та незабудовані території незалежно від їх цільового призначення.

Статтею 17 ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що генеральний план населеного пункту є підставою для розроблення детального плану території, плану земельно-господарського устрою.

Відповідно до ст. 19 України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій, згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Пунктом 5 Порядку складення плану земельно-господарського устрою території населеного пункту, затвердженого Постановою КМУ від 22 лютого 2008 року № 79 передбачено, що планом земельно-господарського устрою території населеного пункту визначаються межі ділянок усіх форм власності та користування із зазначенням їх цільового призначення (п.5).

Згідно змісту листа №01-11/770-100П, згідно наданих позивачами технічних документів та графічних матеріалів припадають на ландшафтно-рекреаційну зону, про що й зазначено у відповідному листі. При цьому посилання позивачів на те, що на запитуваній ними місцевості вже відведено декілька земельних ділянок підлягають критичній оцінці, оскільки з наведеного - такі відомості не спростовують відомостей генерального плану, на підставі якого було складено вказаний лист, та одночасно з тим суд зауважує і про те, що відповідно до положень що згідно зі ст. 83 п.4 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари тощо).

Вказаний запит, на який відповідачем була підготована інформація листа №01-11/770-100П було направлено до Управління архітектури та містобудування Одеської міської радив рамках процедури з розгляду заяв громадян про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі Одеською міською радою.

Відповідно до системного аналізу положень п. 34 ч.1 ст. 26 ОСОБА_7 України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.2, ч.3 ст. 29 ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності», та ст.118 Земельного Кодексу України, вирішення питань про безоплатну передачу у власність земельних ділянок зацікавленим громадянам належить до компетенції відповідних сільської, селищної, міської рад та вирішуються на пленарному засіданні за клопотанням таких осіб.

Згідно ч. 7 ст. 122 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст.8 п.3 ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішення з питань планування та забудови територій приймається міською радою у межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Згідно зі ст. 25 ОСОБА_7 України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч.1 ч.2) режим забудови територій встановлюється генеральним планом населеного пункту, зонингом або детальним планом території. Режим забудови територій є обов'язковим для обліку під час розробки землевпорядної документації.

Таким чином, безпосередньо рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні виносить Одеська міська рада, натомість лист №01-11/770-100П та його відомості не є сам по собі актом індивідуальної дії що може бути оскаржено, а лише містить інформацію за запитом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, так, за змістом листа відповідач лише констатує факт невідповідності наданих позивачами документів та графічних матеріалів діючій містобудівній документації, що в свою чергу є передбаченою законом підставою для надання міською радою мотивованої такими обставинами відмови у наданні дозволу, що належить саме до компетенції Одеської міської ради.

З викладених обставин та висновків суду щодо неможливості задоволення вимог позову про визнання рішення не чинним, суд доходить висновку про те, що і інші вимоги позову задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними.

Понесені позивачами судові витрати, з огляду на відмову суду у задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2 ,17, 71, 158, 159, 160 - 163, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа Одеська міська рада, про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя П. А. Прохоров