Справа № 2а-284/12/1370
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р. Справа № 59530/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача Берези Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 6049,21 грн. з врахуванням інфляції.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що його було звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я та виключено з особового складу частини. При звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за речове майно, але видано довідку-рахунок на отримання грошової компенсації замість речового майна на суму 6 049,21 грн. за період до березня 2000 р., з березня 2000 р. по листопад 2004 р. та після 2004 р. Листом від 30.12.2011 року йому повідомлено про відмову у виплаті належної компенсації у зв`язку з відсутністю коштів. Вважає, що такі дії порушують його законні права та не відповідають ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р., якою затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнено з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в розмірі 4439,79 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року та з 28 жовтня 2004 року, а тому на день підписання наказу про звільнення зі служби в жовтні 2010 року ОСОБА_1 мав передбачене Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, право на отримання при звільненні зі служби грошової компенсації замість не отриманого речового майна за період до березня 2000 р., що згідно з довідкою становить 622,42 грн. та після листопада 2004 р., що складає 3817,37 грн.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в м. Броди на посаді капітана-начальника групи обслуговування авіаційного обладнання авіаційно-технічного загону вертолітної ескадрильї і наказом № 541 о/с від 29 жовтня 2010 року був звільнений зі служби на підставі ст. 26, ч. 6 п. б (за станом здоров`я) Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та виключений з 14.10.2010 р. із списків особового складу частини для зарахування на військовий облік до Бродівського ОРВК Львівської області.(а.с.6-7).

З наявних в матеріалах справи довідок-рахунків № 1/40/596 від 03.08.2011 р., № 362 від 30.12.2011 р. та № 48 від 30.12.2010 р. про виплату грошової компенсації слідує, що замість належних предметів форменного обмундирування, що підлягає видачі ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням зі служби, сума до виплати складає 6 049,21 грн. (до березня 2000 р. 622,42 грн., з березня 2000 р. по листопад 2004 р. 1 609,42 грн., після листопада 2004 р. 3 817,37 грн.)(а.с.10-12).

Листом від 30.12.2011 року позивачу повідомлено про відмову у виплаті належної компенсації у зв`язку з відсутністю грошей.

Частиною 2 ст.9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, яка діяла до 11.03.2000р.) передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються КМ України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Відповідно до ст.2 Закону України № 1459-III від 17.02.2000р. Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів дію ч.2 ст.9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

28.10.2004р. постановою КМ України № 1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, яким визначено порядок та умови забезпечення речовим майном та виплати грошової компенсації за нього.

Законом України № 328-V від 03.11.2006р. Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб статтю 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01.01.2008р.), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються КМ України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення ч.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

На момент звернення позивача для отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а п.27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою КМ України № 1444 від 28.10.2004р., не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням вищевказаного Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення за безпідставністю.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 31.03.2015 року у справі 21-79а15.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога апелянта про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки такий строк був поновлений судом першої інстанції, а причини пропуску такого строку визнані поважними.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення, і суд не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року у справі № 2а-284/12/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: О.Б. Заверуха О.М. Гінда В.В. Ніколін