Справа № 820/5521/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р.Справа № 820/5521/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

представника позивача Светобатченко Є.М.

представників відповідача Калініна О.О, Троцко Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 820/5521/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод", звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просив скасувати винесені 10.02.2015 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів рішення № 3/, № 4/, № 5/ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року по справі № 820/5521/15 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування рішень відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року по справі № 820/5521/15 та прийняти нову постанову про скасування винесених 10.02.2015 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів рішень № 3/, № 4/, № 5/ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим і підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2014 року позивач звернувся до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів з листом за № 218/83-2-11, в якому просив на підставі п.п.17.1.10 п.17 ст.17, п.87.1 ст. 87, ст. 43 Податкового кодексу України повернути йому зайво сплачені внески з податку на прибуток підприємств в розмірі 4175883,00 грн. шляхом погашення заборгованості по єдиному соціальному внеску.

Листом від 21.10.2014 року за № 9800/10/28-09-46-31 відповідач повідомив позивача про неможливість такого зарахування, оскільки Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Також 10.10.2014 року на адресу відповідача було надано лист за № 219/83-2-11, в якому позивач просив провести повернення зайво сплачених авансових внесків по податку на прибуток підприємств у розмірі 4175883,00 грн. на поточний рахунок позивача, вказавши при цьому, що данні грошові кошти будуть перераховані в оплату боргу по ЄСВ.

Податковий орган 21.10.2014 року листом за № 9801/10/28-09-46-31 повідомив позивача про відправлення зазначеної інформації на адресу координаційно-моніторингового департаменту Міжрегіонального головного управління - Центрального офісу з обслуговування великих платників МГУ Міндоходів і зборів України для прийняття рішення.

Підприємством 10.11.2014 року одержано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 року № Ю 96-25.

Позивач звернувся у судовому порядку за захистом своїх порушених прав.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року по справі № 820/19164/14 було частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод». Було стягнуто з Державного бюджету України суму зайво сплачених авансових внесків по податку на прибуток підприємств у розмірі 2331900 грн. на поточний рахунок позивача та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 року № Ю 96-25.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року було частково скасовано постанову суду першої інстанції та стягнуто з Державного бюджету України суми зайво сплаченого авансового внеску по податку на прибуток підприємств у розмірі 1843983,0 грн. на поточний рахунок Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод ".

Водночас в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2014 року № Ю 96-25 було прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" відмовлено.

Крім того постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2014 року по справі № 820/2509/14 було частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" та стягнуто з Державного бюджету України на поточний рахунок позивача зайво сплачених авансових внесків по податку на прибуток підприємств в сумі 1500000,00 грн.

Дана постанова була залишена без змін рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції. Таким чином судовими рішеннями по справах № 820/19164/14 та № 820/2509/14, які набрали законної сили, було відновлено порушене право позивача з приводу повернення йому зайво сплачених сум по податку на прибуток.

Зазначені судові рішення на даний час не виконані, суми грошових коштів не повернуті, що унеможливило здійснення своєчасної сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки від 04.11.2014 року № Ю 96-25 є за судовим рішенням дійсною, позивач не звільнений від обов'язку погашення існуючого боргу по єдиному внеску.

У зв'язку з порушенням позивачем строків сплати ЄСВ, контролюючим органом було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальній сумі 1301604,45 грн., а саме: за рішенням № 3/ нараховано штраф у розмірі 262507,85 грн. та пеню 216874,06 грн. за несвоєчасну ( протягом 22.09.2014 року - 30.12.2014 року) сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; за рішенням № 4/ нараховано штраф у розмірі 266414,49 грн. та пеню 189157,29 грн. за несвоєчасну ( протягом 21.10.2014 року - 30.12.2014 року) сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; за рішенням № 5/ нараховано штраф у розмірі 214417,41 грн. та пеню 152236,36 грн. за несвоєчасну ( протягом 21.11.2014 року - 30.01.2015 року) сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач 25.02.2015 року направив скарги до вищестоящого податкового органу, вказавши, що зазначені рішення винесені неправомірно. Підприємство зауважило, що позбавлене можливості вчасно здійснити сплату єдиного внеску через те, що йому не було повернуто зайво сплачені кошти по податку на прибуток, якими Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" планувало здійснити погашення боргу.

Рішенням про результати розгляду скарг від 30.03.2015 року за вих. № 7823/10/28-10-10-4-33 Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, було відмовлено у задоволенні скарг, а рішення № 3/, № 4/, № 5/ залишені без змін.

Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" 15.04.2015 року до Державної фіскальної служби України були направлені скарги на рішення № 3/, № 4/, № 5/ Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів та рішення про результати розгляду скарг від 30.03.2015 року за вих. № 7823/10/28-10-10-4-33 Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Рішенням про результати розгляду скарг від 14.05.2015 року за вих. № 10189/6/99-99-10-01-07-15 ДФС України було відмовлено у задоволенні скарг, а рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 3/, № 4/, № 5/ та Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № 7823/10/28-10-10-4-33 залишені без змін.

Не погодившись із вищезазначеними винесеними рішеннями відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надано докази правомірності винесених спірних рішень з накладення на позивача штрафу та пені, як заходів реагування фінансового впливу, за порушення строків сплати єдиного внеску, а посилання позивача щодо несприятливого фінансового стану, що виник внаслідок неповернення зайво сплачених авансових внесків по податку на прибуток підприємства, як причину порушення строків сплати єдиного внеску, є необгунтованими

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " ( надалі - Закон) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктом 2 ч. 1 ст.1 Закону визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

На позивача, як платника єдиного внеску, покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, що передбачено п.1 ч.2 ст.6 Закону.

Абз.1 ч.8 ст.9 Закону визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, що також визначено положеннями Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України № 455 від 09.09.2013 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч.4 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 6 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача не заперечував щодо порушення підприємством строків сплати єдиного внеску та пояснив, що така ситуація була обумовлена відсутністю коштів, оскільки відповідачем не були виконані рішення суду, якими було визначеного зобов'язання стягнути з Державного бюджету України суми зайво сплачених коштів по податку на прибуток підприємств. Дані грошові суми ПАТ "ХАРП" планував перерахувати в рахунок погашення боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Водночас нормами ч.12 ст.9 Закону унормовано обов'язок щодо сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Пунктом 2 ч.11 ст. 25 Закону, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу ( ч.10 ст. 25 Закону).

Частиною 13 ст. 25 Закону встановлено, що нарахування пені, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

За правилом ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає необґрунтованими посилання ПАТ "ХАРП" на несприятливий фінансовий стан, що виник внаслідок неповернення зайво сплачених авансових внесків по податку на прибуток підприємств, як причину порушення строків сплати єдиного внеску, з огляду на приписи ч.12 ст.9 Закону, а отже підприємство не звільняється від обов'язку щодо своєчасної сплати сум єдиного внеску.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року по справі №820/5521/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2015р. по справі № 820/5521/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П'янова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.09.2015 р.