Справа № 2а/1770/5364/2011
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/5364/2011

13 грудня 2011 року 11год. 34хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув;

відповідача 1: представник не прибув;

відповідача 2: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо - торговельне підприємство "Агропереробка"
до Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області Відділ ДВС Рівненського районного управління юстиції
про скасування постанови , -
ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" звернулося з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору винесену 01.12.2006 року державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_1 та постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2471,64 грн. винесену 22.07.2011 року старшим державним виконавцем ППВР Відділу ДВС ГУЮ у Рівненській області Черпаком М.Л. (ВП № 30007801).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова від 01.12.2006 року була винесена за невиконання в добровільному порядку наказу Господарського суду Рівненської області № 18/251 про стягнення з ТОВ ВТП "Агропереробка" на користь Управління ПФУ в Рівненському районі 24716,37 грн. В період з моменту відкриття виконавчого провадження 24.11.2006 року по 20.06.2007 року наказ Господарського суду Рівненської області № 18/251 в примусовому порядку ДВС виконане не було. 20.06.2007 року господарським судом винесено ухвалу про порушення справи про банкрутство ТОВ ВТП "Агропереробка", якою було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Провадження у справі про банкрутство тривало до 19.07.2011 року. 19.07.2011 року господарським судом Рівненської області було затверджено мирову угоду, якою скасовано мораторій. У зв'язку з затвердженим судом мирової угоди, виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу було закінчене 22.07.2011 року. Відповідачем в період з 01.12.2006 року по 22.07.2011 року не вживалися заходи щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 18/251. Крім того зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання, з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передано стягувачу за виконавчим документом. Вважає, що стягнення виконавчого збору повинно здійснюватися пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача за наслідками виконання виконавчого документу та у порядку черговості, що визначена ст. 43 Закону України "Про виконавче провадження". Зважаючи, що наказ Господарського суду Рівненської області № 18/251 в примусовому порядку відповідачами виконано не було, то і стягнення виконавчого збору не правомірне. Крім того зазначає, що сума виконавчого збору в розмірі 2471,64 грн. станом на дату порушення справи про банкрутство позивача мала характер зобов'язання, відтак підлягала заявленню як вимога конкурсного кредитора. А відтак, сума виконавчого збору вважається погашеною, оскільки взагалі не була заявлена у справі про банкрутство ТОВ ВТП "Агропереробка". А відтак, постанови про стягнення виконавчого збору від 01.12.2006 року та постанова про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору від 22.07.2011 року підлягають скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Судом не визнавалася обов'язковою участь представника позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 1 - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача 1. Судом не визнавалася обов'язковою участь представника відповідача 1 в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача 1 за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 2 - Відділ ДВС Рівненського районного управління юстиції, у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом не визнавалася обов'язковою участь представника відповідача 2 в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача 2 за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів не здійснювалось.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.

07.11.2006 року було Господарським судом Рівненської області видано наказ № 18/251 про стягнення з ТОВ ВПТ "Агропереробка" на користь Управління ПФУ в Рівненському районі 24716,37 грн.

У зв'язку з тим, що боржником (позивачем у даній справі) не було добровільно виконано рішення у встановлений державним виконавцем строк, 01.12.2006 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2471,64 грн.

20.06.2007 року господарським судом Рівненської області винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство № 8/44 ТОВ ВТП "Агропереробка", пунктом 4 якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

19.07.2011 року Господарським судом Рівненської області у справі № 8/44 винесено ухвалу про затвердження мирової угоди, пунктом 4 якої скасовано заходи забезпечення вимог кредиторів, вжитих ухвалою господарського суду Рівненської області 20.06.2007 року.

22.07.2011 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу № 18/251 виданого Господарським судом Рівненської області 07.11.2006 року про стягнення з ТОВ ВТП "Агропереробка" 24716,37 грн. Прийняття вказаної постанови мотивовано затвердженням ухвалою господарського суду Рівненської області мирової угоди від 19.07.2011 року.

22.07.2011 року відповідачем було відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 01.12.2006 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

При вирішенні спору по суті, суд врахував наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04. 1999 року (станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) (далі - Закон), Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 24 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 30 Закону якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Частиною 1 ст. 46 Закону передбачено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 Закону (у редакції на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме станом на 22.07.2011 року) у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені правові норми суд дійшов висновку, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_1 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Рівненської області № 18/251 від 07.11.2006 року про стягнення боргу з ТОВ ВТП "Агропереробка" на користь стягувача правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № б/н від 01.12.2006 року.

Твердження позивача, що відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № б/н від 01.12.2006 року до фактичного стягнення боргу, а також без вчинення дій щодо примусового виконання виконавчого документу є безпідставним та відхиляються судом з огляду на наступне.

Так, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання та виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований.

Таким чином, суду слід зазначити, що законодавець передбачає винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі не виконання боржником у встановлений добровільний строк рішення, тобто постанова про стягнення з боржника виконавчого збору за своєю правовою природою є санкцією держави за невиконання рішення боржником добровільно у встановлений державним виконавцем строк.

Підстави стягнення виконавчого збору підтверджено також ст. 28 Закону (у редакції на момент винесення постанов про закінчення виконавчого провадження та відкриття виконавчого провадження, а саме станом на 21-22.07.2011 року), якою передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у разі невиконання рішення добровільно у встановлений строк, незалежно від стягнення суми боргу.

Крім того, твердження позивача, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2011 року підлягає скасуванню, оскільки сума виконавчого збору вважається погашеною у зв'язку з тим, що взагалі не була заявлена у справі про банкрутство ТОВ ВТП "Агропереробка" відхиляється судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство;

Стаття 14 зазначеного Закону передбачає, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що в період з 01.12.2006 року (дата винесення постанови про стягнення виконавчого збору) до 20.06.2007 року (порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів) основна сума боргу в розмірі 24716,37 грн. боржником (позивачем у даній справі) погашена не була, державним виконавцем вживалися заходи щодо примусового стягнення боргу (накладено арешт на кошти боржника в установах банку).

На час публікації в засобах масової інформації оголошення про заявлення вимог кредиторів та затвердження реєстру кредиторів строк сплати виконавчого збору не настав, оскільки основну суму боргу стягнуто не було.

Зважаючи, що станом на дату введення мораторію на задоволення вимог кредиторів вимога про стягнення виконавчого збору не настала (оскільки не було стягнено суми боргу), то така вимога не є конкурсною і положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на які покликається позивач (щодо конкурсних кредиторів), на вимогу про стягнення виконавчого збору не поширюються.

Законом України від 4 листопада 2010 року N 2677-VI викладено в новій редакції Закону України "Про виконавче провадження". Вказані зміни набрали чинності 09.03.2011 року.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами), виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

У зв'язку з затвердженням господарським судом мирової угоди, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 18/251, виданого Господарським судом Рівненської області 07.11.2006 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, відповідачем правомірно 22.07.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.12.2006 року.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки субєктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.