Справа № 2а-7504/11/0543
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2012-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний О.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2012 року справа №2а-7504/11/0543 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

розглянувши у письмовому Управління пенсійного фонду України

провадженні апеляційні скарги в м.Селидове Донецької області

ОСОБА_2

на постанову Селидівського міського суду Донецької області

від 10 листопада 2011 року

по адміністративній справі № 2а-7504/11/0543

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України

в м.Селидове Донецької області

третя особа ДП «Селидіввугілля» в особі

ВО «Шахта Курахівська»

про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 472 від 18.02.2011р. та зобовязання здійснити перерахунок пенсії (арк. спр. 1-3).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 року позовні вимоги задоволені частково. Визнані неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, скасовано рішення відповідача № 472 від 18.02.2011р. в частині відмови у перерахунку пенсії по стажу та зобов»язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу по стажу з урахуванням періоду роботи з 01.06.2010р. по 31.12.2010р. у відповідності до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції закону від 09.07.2003 року № 1058-IV з 01.02.2011р. (арк. спр. 19-20).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції виходив з того, що обчислення включає в себе призначення та перерахунок пенсії, разом з цим це не є тотожні поняття, вони мають різний правовий замість та правове навантаження, при цьому формула обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії ( призначення та перерахунку) визначається ч. 2 ст. 40 Закону України № 1058 з тією різницею, що середня заробітна плата працівників зазначив, що середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення визначається один раз при призначенні пенсії, в і подальшому використовується як постійна величина для пенсіонера, на відміну від інших показників, а саме суми коефіцієнтів заробітної плати ( доходу) за кожний місяць та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плат ( доходу) застрахованої особи.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що із заробітної плати позивача щомісячно утримуються суми страхових внесків і позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов»язків підприємством, на якому він працює.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог з 01.02.2011р. щодо перерахунку пенсії відповідно до ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати працівників за календарний рік, який передує року звернення за перерахунком пенсії.

Апелянт вказує на те, що сам термін «перерахунок пенсії» за своїм змістом включає необхідність її обчислення. Окремого порядку обчислення пенсії при її перерахунку Законом № 1058 не встановлено, тому слід застосовувати загальні положення цього закону, зокрема, при її призначенні.

Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ( а.с.22).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 1 Закону № 1058 замість «трудового стажу» застосовується поняття «страховий стаж». При цьому, на думку апелянта, важливо, що після 01.01.2004р. до страхового стажу можна включити лише той місяць, за який було сплачено не менше розміру, обчисленого із мінімальної заробітної плати.

Сторони та третя особа у судове засідання не з»явилися, про дату. час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач знаходиться на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, при цьому продовжує працювати та отримувати заробітну плату.

14.02.2011р. позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу у відповідності зі ст. 42 Закону № 1058, починаючи з 01.02.2011р., але рішенням № 472 від 18.02.2011р. позивачці було відмовлено у зв»язку з відсутність у неї двох років страхового стажу, яке обумовлене несплатою підприємством ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» страхових внесків за період з 01.06.2010р. по 31.12.2010р.( а.с.4-8).

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо відмови в перерахунку пенсії по стажу з мотивів несплати страхових внесків підприємством, на якому працює пенсіонер.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) та Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі Постанова №530).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є працюючим пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за віком.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

За змістом частини першої статті 1 Закону № 1058 термін «страховий стаж» визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов»язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системи визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов»язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Зокрема, згідно з частиною першої статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов»язок страхуваниками нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частини дванадцята статті 20 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» страхові внески за період з 01.06.2010р. по 31.12.2010 року були сплачені, при цьому всі нараховані та утримані суми перераховані в УПФУ в м.Селидове ( а.с.5).

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії по стажу неправомірними та скасуванні рішення УПФУ в м.Селидове № 472 від 18.02.2011р. про відмову в перерахунку пенсії позивачки в частині відмови у перерахунку пенсії по стажу, правильним.

Питання, пов'язані з перерахунком пенсії стосовно осіб, які продовжували працювати, врегульовані в частині 4 статті 42 Закону № 1058-ІУ, в якій визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Відповідно до підпункту «б» підпункту 10 пункту 35 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частина 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була викладена у новій редакції: «У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв в роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахування пенсії».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп-2008 у справі про страхові виплати зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ, визнані такими, що не відповідають Конституції У країни (є неконституційними).

За правилами, встановленими у статті 152 Конституції України, статті 73 Закону «Про Конституційний Суд України», положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність та не підлягають застосуванню. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що є неконституційними.

Таким чином, на підставі вказаного Рішення Конституційного Суду України нова редакція частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» втратила чинність, унаслідок чого відновлена попередня редакція даної статті згідно до Закону від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ, яка є чинною на теперішній час.

Незважаючи на прийняте Конституційним Судом Рішення, у підпункті 3 пункту 11 постанови від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» Кабінет Міністрів України фактично відтворив редакцію частини 4 статі 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 28 грудня 2007 року № 107-УІ, яка визнана неконституційною: «У разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахування пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону».

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що на теперішній час питання визначення порядку і умов проведення перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, регулюються нормою частини 4 статті 42 Закону № 1058 в редакції від 09 липня 2003 року та положеннями постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Приписами частини 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови та порядок пенсійного забезпечення. У статті 5 цього Закону наголошується, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, як визначено в частині 4 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, виходячи з встановленого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, дії нормативно-правового акту у часі, загальних засад пріоритетності законів на підзаконними актами, суд вважає, що при вирішенні даного адміністративного спору підлягають застосуванню положення частини 4 статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058, які є чинними на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії.

Правова норма зазначеного Закону єдиною підставою для перерахунку пенсії визнає урахування страхового стажу після призначення пенсії. У формулі заробітної плати для перерахунку пенсії не містяться вимоги про застосування показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахування пенсії.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновку суду першої інстанції щодо зобов»язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 по стажу з урахуванням періоду роботи з 01.06.2010р. по 31.12.2010р. відповідно до вимог ст. 42 Закону України № 1058 з 01.02.2011р.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 2, 24, 160, 167, 184, 195, 197, пунктом 1 статті 198, статтею 200, частиною 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 року по справі № 2а-7504/11/0543 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 року по справі № 2а-7504/11/0543 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області третя особа ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта «Курахівська» про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобовязання здійснити перерахунок пенсії залишити без змін.

Ухвала складена та підписана колегією суддів 13 січня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А.Нікулін

ОСОБА_3