Справа № 2-а-4613/08
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-4613/08 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Земляної Г.В., Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену державну соціальну надбавку до пенсії як дитині війни, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира (надалі по тексту УПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену державну соціальну надбавку до пенсії, як дитині війни, за 2007 рік.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії УПФУ щодо виплати ОСОБА_2 за липень грудень 2007 року пенсії за віком, як дитині війни, у меншому розмірі ніж це визначено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; стягнуто з УПФУ на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті надбавки до пенсії в розмірі 742 грн. 65 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги колегія суддів визнала можливим розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по надбавці до пенсії в розмірі 742 грн. 65 коп.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не погоджується з даним висновком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, має статус дитини війни та, відповідно, має право на отримання надбавки до пенсії, передбаченої Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Разом з тим, відповідно до листа УПФУ від 29 лютого 2008 року №62/Ф-02 у 2007 році вищезазначена надбавка позивачу не виплачувалась.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року № 489-V, зокрема, пунктом 12 статті 71, на 2007 рік було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, із 01 січня по 09 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з правилами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, відмовляючи позивачу у здійсненні нарахування підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року відповідач діяв правомірно.

Разом з тим, право на підвищення пенсії, що передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2007 році у позивача виникло з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, тобто з дня визнання неконституційними положень законів України про державний бюджет України на певний рік про зупинення дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на відповідний рік.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність джерел фінансування виплат та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, то ці твердження колегією суддів відхиляються, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. (У справі «Кечко проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань).

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира стосовно відмови у здійсненні нарахування ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімального розміру пенсії за віком, який визначається відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімального розміру пенсії за віком, який визначається відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо його було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі (стаття 212 КАС України).

Головуючий:

Судді: