Справа № 816/2353/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року 15:49м. ПолтаваСправа № 816/2353/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2015 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької ОДПІ (далі за текстом - контролюючий орган), Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ (далі за текстом - орган виконавчої служби) про визнання протиправними дій Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції щодо направлення до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850; скасування постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 12 січня 2015 року ВП № 45967589 про відкриття виконавчого провадження; визнання протиправними дій Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ щодо винесення постанови від 18 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 44838750, постанови від 19 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45967589 у звязку з направленням виконавчих документів до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ; скасування постанов державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 18 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 44838750, від 19 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45967589 у звязку з направленням виконавчих документів до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ; скасування постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 18 лютого 2015 року ВП № 44838750 від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасування постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 18 лютого 2015 року ВП №44838750, від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Дії Кременчуцької ОДПІ щодо направлення податкової вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органу виконавчої служби позивач вважає неправомірними, посилаючись на положення пункту 93 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". З цих самих підстав ОСОБА_1 не погоджується з правомірністю постанови Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження. Мотивуючи позовні вимоги щодо протиправності передачі Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ виконавчих документів відносно позивача до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ та винесення постанов про закінчення відповідних виконавчих проваджень, ініціатор звернення, вказує на відсутність у відповідача підстав для вчинення зазначених дій. В обґрунтування позовних вимог про скасування постанов Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору посилається на необізнаність з їх змістом через ненаправлення зазначених документів органом виконавчої служби боржнику.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Кременчуцької ОДПІ в судовому засіданні 13.08.2015 заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Дії контролюючого органу вважає правомірними, а позовні вимоги в частині, що стосується Кременчуцької ОДПІ - безпідставними та необґрунтованими. В судове засідання 14.09.2015 представник Кременчуцької ОДПІ не з'явився, був повідомлений про час, місце та дату розгляду належним чином.

Представник Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. В письмових запереченнях проти позову вказує на те, що дії, вчинені органом виконавчої служби не виходять за межі повноважень відповідача, передбачених чинним законодавством.

За приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відтак, судом визнано за можливе розглядати справу за даної явки на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За фізичною особою ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) станом на 31 жовтня 2014 року перед Кременчуцькою ОДПІ обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 17187,33 грн (а.с. 49-50).

З метою здійснення заходів на погашення податкового боргу ОСОБА_1 контролюючим органом винесено податкову вимогу від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850-У (а.с. 8).

Вищевказана податкова вимога надсилалась позивачу засобами поштового зв'язку, проте не була вручена адресату через закінчення терміну зберігання (а.с. 55).

Судом встановлено, що податкова вимога від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850-У ОСОБА_1 ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувалась внаслідок чого визначена нею сума недоїмки набула статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно частин 1 та 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

За правилами пункту 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 455 (що діяла на момент винесення спірної вимоги) вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 455 (що діяла на момент винесення спірної вимоги) передбачено, що органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Таким чином, оскільки станом на 31 жовтня 2014 року за позивачем зберігалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 17187,33 грн, Кременчуцькою ОДПІ обґрунтовано та правомірно винесено податкову вимогу від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850-У.

Матеріалами справи підтверджено, що вищевказана податкова вимога в установленому законом порядку надсилалась боржнику, проте не була вручена адресату з незалежних від контролюючого органу підстав.

У разі коли неможливо вручити платнику єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку з відсутністю його за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти вимогу, вимога вважається врученою платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення /пункт 6.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09 вересня 2013 року № 455.

Судом також встановлено, що також не заперечується позивачем, що податкова вимога від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850-У позивачем не оскаржувалась, уповноваженими органами чи судом не скасована, є чинною, а тому підлягає виконанню.

Суд звертає увагу, що позивач не оскаржує вимогу Кременчуцької ОДПІ та не просить визнати її протиправною та скасувати, а зазначає предмет позову - дії Кременчуцької ОДПІ щодо направлення вказаної вимоги до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ, обґрунтовуючи вказану вимогу, відсутністю у Кременчуцької ОДПІ повноважень на вчинення відповідної дії.

Слід також зауважити, що позивач проти факту наявності та розміру боргу, зазначено у вимозі, яка виставлена Кременчуцькою ОДПІ, не заперечує, проте посилається на наявність обставин, що виключають дію статей 25-26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, пунктом 93 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав щодо звільнення контролюючого органа від обов'язку направлення вимоги про сплату недоїмки до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ, з наступних підстав.

За правилами пункту 63.5 статті 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи-платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Розділом ІV Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженим наказом Міндоходів України від 10 грудня 2013 року № 779 (надалі - Положення) визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України з метою створення умов для здійснення контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, зборів, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є:

громадянами України;

іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні;

іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов'язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

До Державного реєстру включаються:

1) реєстраційні дані фізичних осіб з Облікових карток, Повідомлень, Заяв;

2) дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків;

3) відомості про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік фізичних осіб-підприємців і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, що включають: дати, номери записів, свідоцтв та інших документів, а також підстави для державної реєстрації, реєстрації та взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані; інформацію про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік, зміни даних про особу, заміну чи продовження дії довідок про взяття на облік; місце провадження діяльності, телефони та іншу додаткову інформацію для зв'язку з фізичною особою-підприємцем чи особою, яка провадить незалежну професійну діяльність; види діяльності; громадянство та номер, що використовується під час оподаткування в країні громадянства, - для іноземців; інформацію про систему оподаткування із зазначенням періодів її дії.

Відповідно до п. 6 розділу І Положення для подання Облікової картки, заяви про зміну даних, що вносяться до Облікової картки, або видачі документа, що засвідчує реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі, використовуються дані документа, що посвідчує особу, а саме:

для громадян України - паспорт громадянина України;

для громадян України, які постійно проживають за кордоном та виїжджають за кордон на постійне місце проживання, - паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою щодо виїзду на постійне місце проживання до іншої країни;

тимчасове посвідчення громадянина України;

для іноземців та осіб без громадянства:

паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства;

посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні;

посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні;

посвідчення біженця - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його біженцем в Україні;

посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його особою, яка потребує додаткового захисту.

Однак, позивачем не було надано до Кременчуцької ОДПІ вказаних вище документів та не здійснено дій направлених на зміну даних, що вносяться в Облікову картку.

Зокрема, щодо тверджень позивача про подання ним заяви від 25.09.2014 до контролюючого органу щодо не нарахування єдиного внеску та щодо не направлення йому вимоги за попередньою адресою (а.с. 7), суд зауважує наступне.

Відповідно до змісту вказаної заяви в додатках до неї позивач, крім іншого додає копію свого паспорту. Згідно копії паспорта громадянина України, наявної у матеріалах справи (а.с. 6), виданого 23.01.1996 року Автозаводським РВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області (серія КН № 065061), в розділі "місце проживання" зазначено про вчинений запис щодо зняття з реєстрації з місця проживання (сторінка 12 паспорта), однак не здійснено запис, щодо реєстрації за новим місцем проживання, який може бути підставою для внесення змін до даних облікової картки.

Таким чином, вказана заява та додані до неї копії паспорта в яких відсутні належні відмітки щодо внесення запису уповноваженим органом України про реєстрацію позивача за іншою адресою не є підставою для внесення змін відносно такої фізичної особи до даних, що вносяться до Облікової картки платника.

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо ОСОБА_1 підтверджено, що податковою адресою останнього є АДРЕСА_1 (а.с. 53). Жодних змін відносно місця проживання позивача до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у спосіб передбачений вказаним порядок внесено не було.

Відтак, суд погоджується з доводами Кременчуцької ОДПІ щодо правомірності дій по направленню вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ф-809/5850 саме за адресою платника податків, зазначеною в її Обліковій картці та в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Так само, судом спростовуються і твердження позивача про протиправність дій Кременчуцької ОДПІ щодо направлення йому вимоги на підставі тієї обставини, що позивач тривалий час проживає на території АР Крим, що на думку позивача підтверджено копією паспорта громадянина ОСОБА_3 Федерації, яка містить відмітку про реєстрацію ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 (а.с. 87), з огляду на наступне.

По-перше, вказаний запис у паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації внесений лише 24 квітня 2015 року, тоді як вимогу про сплату боргу (недоїмки) прийнято Кременчуцькою ОДПІ 05 листопада 2014 року, тобто задовго до внесення вказаного запису у паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації, виданого на ім'я позивача.

По-друге, частиною 2 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно зі ст. 3 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України, повітряний простір над територіями зазначеними у пунктах 1, 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що вказаний запис щодо місця реєстрації за адресою АДРЕСА_2 у паспорті внесено відділом УФМС Росії по м. Севастополь в Гагаринському районі, тобто органом створеним у порядку, не передбаченому чинним законодавством України, отже, такий запис в силу норм ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним та не створює правових наслідків, відповідно вказаний документ не може бути використаний як належний та допустимий доказ у відповідності до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Абзацами другим та третім частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" врегульовано, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку з 01.01.2012.

Згідно п. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 07.08.2010 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 07.08.2010 платники які обрали спрощену систему оподаткування сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

01.10.2013р. Законом України від 04.07.2013р. № 406-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" функцію з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на Міністерство доходів і зборів України та, відповідно, внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011р, зі змінами та доповненнями (далі Закон № 2464).

За інформацією Управління ПФУ в м. Кременчук ФОП ОСОБА_1 вручено вимогу про сплату боргу, а саме:

від 03.09.2012р. № ф-2453 на суму 4010,30 грн (за 2011р)

від 05.02.2013р. № ф-469 на суму 4572,42 грн (за 2012р)

від 20.11.2013р. № ф-4327 на суму 2388,06 грн (за І-ІІ кв. 2013р)

Заборгованість станом на 01.10.2013 була передана до Кременчуцької ОДПІ управлінням ПФУ в м. Кременчук в сумі 10970,78 грн. Всі вимоги винесені управлінням ПФУ в м. Кременчук на момент передачі боргу оскаржувались.

Відповідно "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за № 1622/24154 вимога про сплату боргу формується на підставі облікових даних з карток особових рахунків платника у випадках:

1. якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

2. якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

3. якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому пункту 1, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених пунктами 2, 3 вимога надсилається платникам - роботодавцям, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам - фізичним особам - підприємцям, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Таким чином відділом адміністрування єдиного соціального внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб Кременчуцької ОДПІ було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2013 № Ф-809 на суму 10970,78 грн. Відповідно Рішення про результати розгляду скарги Міністерства доходів та зборів України від 10.02.2014 № 789/Р-99-10-01-07-15 вищевказана вимога підлягає скасуванню з таких причин, що за даними картки особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1) сума недоїмки становила 12164,81 грн, а вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.11.2013 № Ф-809 виставлена на 10970,78 грн та Міністерство доходів та зборів України зазначило, що дане порушення не скасовує суму недоїмки по суті та зобов'язало Кременчуцьку ОДПІ сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, відділом адміністрування єдиного соціального внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб Кременчуцької ОДПІ було сформовано та направлено поштою вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2014 № Ф-890 на суму 12164,81 грн станом на 31.12.2013 яка вручена 21.02.2014 згідно відповіді УДППЗ «Укрпошта».

Оскільки, функції погашення заборгованостей відповідно акту прийому-передачі результатів інвентаризації, справ боржників (додаткових матеріалів) з ЄСВ, що обліковуються у Кременчуцькій ОДПІ станом на 01.02.2014, № 189 від 28.02.2014, передано до управління погашення заборгованостей Кременчуцької ОДПІ, то працівниками управлінням погашення заборгованостей 18.02.2014 було винесено податкову вимогу № Ф-809/2636 на суму 13383,43 грн станом на 31.01.2014 у звязку з приростом боргу 20.01.2014 на суму 1218,67 грн та направлено платнику яка вручена 18.02.2014 згідно відповіді УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги Міндоходів України від 12.05.2014 № 2967/Р/99-99-10-01-07-15 вищевказана вимога залишена без змін, а скарга - без задоволення. Згодом, 23.05.2014 ФОП ОСОБА_1 подав позов до Полтавського окружного адміністративного суду. Постановою ПОАС від 18.09.2014 у справі № 816/2081/14 ФОП ОСОБА_1 у задоволені позову відмовлено. Згідно ухвали від 18.11.2014 у справі № 816/2081/14 колегії судів Харківського апеляційного адміністративного суду встановлено, що ФОП ОСОБА_1 відмовився від адміністративного позову та провадження по справі щодо скасування вимоги закрито.

22.04.2014 було проведено нарахування за І квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн, через що збільшилась сума недоїмки до 14651,43 грн у звязку з приростом боргу 23.05.2014 року було винесено та направлено платнику поштою нову вимогу № 809/4359 (згідно повідомлення про вручення вимога отримана 02.06.2014). Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги Міндоходів України від 04.08.2014 № 405/Р/99-99-10-01-07-15 вищевказана вимога залишена без змін, а скарга - без задоволення. 16.08.2014 року ФОП ОСОБА_1 подав позов до Полтавського окружного адміністративного суду. Постановою ПОАС від 18.09.2014 у справі № 816/2081/14 ФОП ОСОБА_4 у задоволені позову відмовлено. Згідно ухвали від 18.11.2014 у справі № 816/2081/14 колегії судів Харківського апеляційного адміністративного суду встановлено, що ФОП ОСОБА_1 відмовився від адміністративного позову та провадження по справі щодо скасування вимоги закрито.

21.07.2014 року було проведено нарахування за II квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн, через що збільшилась сума недоїмки до 15919,34 грн у звязку з приростом боргу 14.08.2014 року було винесено та направлено платнику поштою нову вимогу № Ф- 809/5220 (згідно повідомлення про вручення вимога отримана 21.08.2014). Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги Міндоходів України від 22.09.2014 № 638/Р/16-31-10-04-12 вищевказана вимога залишена без змін, а скарга - без задоволення. Інформації про оскарження в суді вказаної вимогу судом не встановлено.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 відмовився від оскарження вимог, то під вимогу № ф-809/5220 від 14.08.2014 було передано приріст боргу за період з 01.10.2013 по 01.08.2014 на суму - 4948,60 грн до Автозаводського ДВС для примусового виконання, а саме: квартал 2013 року - 1194,03 грн; квартал 2013 року - 1218,67 грн; квартал 2014 року - 1267,95 грн; квартал 2014 року - 1267,95 грн, 20.10.2014р. було проведено нарахування за III квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн, через що збільшилась сума недоїмки до 17187,33 грн. У звязку з приростом боргу 05.11.2014 року було винесено та направлено платнику поштою нову вимогу № 809/5850-У (лист 12.12.2014р. повернуто за закінченням терміну зберігання). Дана вимога не оскаржувалася.

Оскільки позивач у законодавчо встановлений строк суму недоїмки, визначену вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05 листопада 2014 року № Ф-809/5850-У не сплатив, Кременчуцькою ОДПІ на виконання приписів абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" направлено виконавчий документ за місцем проживання боржника (згідно облікових даних) до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. N 2464-VI.

Відповідно до ст. 2 Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 р. N 1669-VII.

Відповідно до ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону передбачено внесення змін до деяких законів України.

Зокрема, частиною 4 ст. 11 передбачено внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" (з урахуванням змін) доповнено пунктом 9-3 такого змісту: Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно п. 15 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 N 449, платники єдиного внеску, зазначені у розділі II цієї Інструкції, які перебувають на обліку у фіскальних органах, розташованих на території населених пунктів відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, де проводилася антитерористична операція, звільняються від відповідальності, фінансових санкцій (штрафів та пені) за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, передбачених статтями 25 і 26 Закону, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до фіскального органу за місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, що настають за днем закінчення антитерористичної операції, та сертифікат Торгово-промислової палати України.

Разом з цим у листі ДФСУ від 18.06.2015 г. N 5837/М/99-99-17-02-02 роз'яснено, що платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, де проводилась антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на період антитерористичної операції звільняються від своїх обов'язків, зокрема щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, подання звітності тощо.

Закон N 1669 не скасовує обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону N 2464, а надає можливість платникам єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та повному обсязі. Згідно з вимогами Закону N 1669 зазначені обов'язки мають бути виконані платниками єдиного внеску після закінчення антитерористичної операції.

З вищенаведених норм законодавства можна зробити висновок, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що на виконанні у Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ перебували виконавчі провадження № 44838750, відкритого згідно вимоги УПФУ в м. Кременчуці № ф-4327 від 20 листопада 2013 року та № 45967589, відкритого на підставі податкової вимоги Кременчуцької ОДПІ № ф-809/5850 від 05 листопада 2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу.

З письмових пояснень Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ встановлено, що постанови про відкриття виконавчих проваджень від 25 вересня 2014 року № 44838750 та від 12 січня 2015 року № 45967589 в день їх винесення направлено сторонам.

Разом із тим, позивач посилається на те, що орган виконавчої служби не повідомив його про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень чим порушив права та законні інтереси боржника.

За правилами частин другої та п'ятої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Спростовуючи вищевикладені доводи ОСОБА_1, суд відзначає наявність у матеріалах справи доказів направлення постанов про відкриття виконавчих проваджень від 25 вересня 2014 року № 44838750 та від 12 січня 2015 року № 45967589 засобами поштового зв'язку, що підтверджується наданим Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції належним доказом факту надіслання боржнику копії постанов про відкриття виконавчих проваджень (а.с. 37-38).

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У супровідному листі про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та в самій постанові про відкриття виконавчого провадження, наданих позивачем до матеріалів справи (а.с. 9) зазначену таку ж адресу, як і виконавчому документі - вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-809/5850-У від 05.11.2014, а саме: АДРЕСА_1.

Таким чином, твердження позивача про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження на тій підставі, що державний виконавець її направляв за адресою де фактично боржник не проживає та на підставі того, що ним не було отримано вказану постанову є необґрунтованими.

Станом на момент звернення до суду позивач ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження, отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2015 і інших підстав для скасування вказаної постанови не зазначає.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про відсутність у Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ підстав для закінчення виконавчих проваджень № 44838750 та № 45967589, суд зазначає наступне.

Згідно частини сьомої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

В ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ встановлено, що ОСОБА_1 працює на ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", що підтверджується довідкою про доходи від 19 серпня 2015 року № 4195 (а.с. 84).

Пунктом 10 частини першої статті 49 Законом України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Аналізуючи вищевикладене, Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ виконавчі документи щодо стягнення з позивача боргу правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства передано до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ для виконання, відповідно, є підстави стверджувати про обґрунтованість винесення Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ постанов про закінчення виконавчих проваджень № 44838750 та № 45967589.

Доводи позивача про наявність грошових коштів на рахунках в ПАТ "Дельта Банк", як підстава для визнання протиправними постанов виконавця про закінчення виконавчих проваджень та направлення матеріалів до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ для виконання є необґрунтованими з огляду на наступне.

У заяві стягувача рахунок позивача відкритий у ПАТ "Дельта банк" не вказано. Позивач самостійно не повідомляв державного виконавця про наявність у нього рахунку та про наявність на ньому коштів достатніх для погашення боргу за виконавчим провадженням. Таким чином, твердження позивача про протиправність дій виконавця про направлення матеріалів виконавчого провадження до Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ для виконання де знаходиться ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", на якому працює позивач з метою звернення стягнення із заробітної плати боржника не стягнувши вказані кошти із рахунку відкритого у ПАТ "Дельта банк" є безпідставними. Крім того, позивач міг самостійно здійснити таку сплату із вказаного рахунку. Також, суд звертає увагу, що позивачем в підтвердження вказаних доводів надано копію виписки за операціями по картковому рахунку із відміткою банку від 09 лютого 2015 року із залишком коштів в сумі 5380,84 грн. (а.с. 17), що вказує про недостатність коштів, необхідних для погашення суми боргу.

На запит державного виконавця до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями інформації про наявність ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) рахунку у ПАТ "Дельта банк" не має.

Посилання ОСОБА_1 на наявність у його приватній власності нерухомого майна, відхиляється судом з тих мотивів, що сума боргу, що підлягає стягненню з позивача, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, а відтак стягнення за рахунок нерухомого майна є недоцільним.

Що стосується тверджень ініціатора звернення щодо його необізнаності з фактом направлення виконавчих документів за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби через неотримання копій відповідних постанов державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про закінчення виконавчих проваджень № 44838750 та № 45967589, то суд зазначає, що в матеріалах справи наявні належні докази направлення боржнику копій зазначених документів засобами поштового зв'язку.

З приводу постанов державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору судом встановлено наступне.

Постановами державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 18 лютого 2015 року ВП № 44838750 (а.с. 10) та від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 (а.с. 11) прийнято рішення стягнути з ОСОБА_1 суму відповідних витрат в розмірі 100,00 грн.

Постановами державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про стягнення з боржника виконавчого збору від 18 лютого 2015 року ВП № 44838750 (а.с. 12) та від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 прийнято рішення стягнути з ОСОБА_1 суму відповідних витрат в розмірі 246,20 грн.

За приписами частини п'ятої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічні за змістом положення містить і пункт 3.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Частиною восьмою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Судом встановлено, що постанови Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ОСОБА_1 органом виконавчої служби не надсилались, що грубо порушує вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Доказів на спростування вищевикладеного Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ не надано.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, органом виконавчої служби порушено процедуру та порядок направлення боржнику копій постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589.

Відтак, постанови Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору підлягають скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Зважаючи на те, що постанови Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є правовими актами індивідуальної дії, які відповідно до повноважень суду, встановлених частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються судом протиправними і скасовуються, суд вважає за необхідне згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправними та скасувати постанови Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у виконавчих провадженнях № 44838750 та № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

За правилами частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ від 18 лютого 2015 року ВП № 44838750 від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Скасувати постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ від 18 лютого 2015 року ВП № 44838750 від 19 лютого 2015 року ВП № 45967589 про стягнення з боржника виконавчого збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський