Справа № 453/194/15-а 2-а/453/18/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 р. Справа № 876/6841/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 до якої приєдналась Славська селищна рада на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 09 червня 2015 року у адміністративній справі №453/194/15-а, 2-а/453/18/15 за позовом ОСОБА_1 до Славської селищної ради третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 09 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2024 від 12.06.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2», №2092 від 31.07.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2» та №2093 від 31.07.2014 року «Про скасування рішення №1979 від 24.04.2014 року та №2025 від 12.06.2014 року» в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,11 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Устияновича в селищі Славське Сколівського району Львівської області із земель сільськогосподарського призначення. У решті частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, третьою особою ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми Земельного кодексу України 2002 року, оскільки підлягали застосуванню норми Земельного кодексу УРСР 1970р. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

До апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_2 приєдналася Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, яка також просить постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Третя особа ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/2 частині, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивача, виданого Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області 23.12.1986 року та зареєстрованого у встановленому законом порядку 29.08.1990 року.

Відповідно до довідки №3400 від 20.11.2008 року, наданої Славською селищною радою Сколівського району Львівської області вбачається, що за вказаним вище будинком по закріплена земельна ділянка загальною площею 0,21 га.

Позивач 16.10.2014 року звернувся до Славської селищної ради Сколівського району Львівською області з заявою про безоплатну передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказана заява була розглянута на сесії Славської селищної ради та у її задоволенні було відмовлено, оскільки будинковолодіння за вказаною адресою не підлягає поділу, не визначаються реальні частки співвласників спадкового майна та вартість 1/2 частини будинковолодіння після розподілу, про що свідчить рішення Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2281 від 27.11.2014 року.

Рішенням сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2024 від 12.06.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2» надано дозвіл ОСОБА_2 на детальне планування території земельної ділянки пл. 0,09 га по вул. Устіяновича під будівництво житлового будинку в селищі Славське Сколівського району Львівської області.

Крім того, відповідачем було прийнято рішення №2025 від 12.06.2014 року, яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,09 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Устияновича в селищі Славське Сколівського району Львівської області із земель сільськогосподарського призначення.

Рішенням сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2092 від 31.07.2014 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2», затверджено детальний план території та надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл.0,09 га під будівництво.

Рішенням сесії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №2093 від 31.07.2014 року «Про скасування рішення №1979 від 24.04.2014 року, №2025 від 12.06.2014р.», скасовано рішення Славської селищної ради №1979 від 24.04.2014 року, №2025 від 12.06.2014р. Надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл.0,11 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Устияновича в селищі Славське із земель сільськогосподарського призначення.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що при прийнятті оскаржених рішень відповідачем було порушено права та законні інтереси позивача як співвласника житлового будинку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими,що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до компетенції сільської ради зокрема належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян.

Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Сільська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідності до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 128 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем при прийнятті оскаржених рішень не було враховано вимоги ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України щодо врахування прав та інтересів позивача на земельну ділянку як співвласника житлового будинку, будівлі або споруди.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом порушено норми матеріального права, оскільки суд невірно застосував норми Земельного кодексу України 2002 року, а підлягали застосуванню норми Земельного кодексу УРСР 1970р., то колегія суддів апеляційного суду вважає такі безпідставними, оскільки позивач оскаржує рішення відповідача, прийняті ним у 2014р., даний спір не стосується права власності на земельну ділянку, а предметом даного позову є оскарження рішень органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним, прийнятим відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог Земельного кодексу України, вказаних вище принципів, що є підставою для їх скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 до якої приєдналась Славська селищна рада - залишити без задоволення, а постанову Сколівського районного суду Львівської області від 09 червня 2015 року у адміністративній справі №453/194/15-а, 2-а/453/18/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 15.09.2015р.