Справа № 2а/1601/10049/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/39477/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в письмовому провадженні касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області (далі - УПФ) про визнання рішення протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за касаційної скаргою представника відповідача на судові рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 жовтня 2012 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати протиправним та скасувати рішення УПФ від 03 лютого 2012 року № 48 про відмову в перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок зазначеного утримання в розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру, починаючи з 1 січня 2012 року і до зміни суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з урахуванням відомостей наведених у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - ТУ ДСА України в Полтавській області) від 10 січня 2012 року № 130, 23 травня 2012 року № 991, 10 липня 2012 року №1420 та від 02 жовтня 2012 року №1950;

стягнути з УПФ на його користь різницю між фактично виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням та таким, яке повинно було бути виплачене на підставі зазначених довідок, починаючи з січня по вересень 2012 року в сумі 65740,50 грн.

Посилався на незаконність дій відповідача щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання у розмірі 90 % від грошового утримання судді з 01 січня 2012 року і обмеження максимального розміру виплати.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення УПФ від 03 лютого 2012 року № 48 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_4 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2012 року до подальшої зміни суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням стажу роботи, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання, який склав 26 років 02 місяці 23 дні, в розмірі 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок наданих ТУ ДСА України в Полтавській області від 10 січня 2012 року № 130; від 23 травня 2012 року № 991; від 10 липня 2012 року №1420; від 02 жовтня 2012 року №1950. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити на користь позивача різницю між фактично виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням та таким, яке повинне було бути йому виплачене з урахуванням зазначених довідок. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Харківський апеляційний адміністративний суд рішенням від 20 травня 2013 року постанову районного суду скасував і ухвалив нову про задоволення позову частково. Визнано протиправним і скасовано рішення УПФ від 03 лютого 2012 року № 48 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_4 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням стажу роботи, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання, який склав 26 років 02 місяці 23 дні, в розмірі 80 відсотків заробітку судді, який працює на відповідній посаді згідно довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданих ТУ ДСА України в Полтавській області за період з 01 січня 2012 року до 01 квітня 2012 року довідка від 10 січня 2012 року № 130, за період з 01 квітня 2012 року до 01 липня 2012 року довідка від 23 травня 2012 року № 991, за період з 01 липня 2012 року до 01 жовтня 2012 року довідка від 10 липня 2012 року №1420 та з 01 жовтня 2012 року і до подальшої зміни грошової винагороди судді, працюючого на відповідній посаді судді довідка від 02 жовтня 2012 року №1950. Зобов'язано УПФ сплатити на користь позивача різницю між фактично виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням та таким, яке повинно було бути йому виплачене на підставі зазначених довідок. У решті в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» частина п'ята статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена в новій редакції, відповідно до якої максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. За правилами зазначеного закону перерахунок довічного грошового утримання можливий лише суддям Конституційного Суду України.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звільнено з посади судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 17 січня 2010 року в зв'язку з відставкою, стаж суддівської роботи складає понад 26 років.

У квітні 2012 року він звернувся до УПФ про перерахунок щомісячного грошового утримання у зв'язку із збільшенням суддівської винагороди, проте рішенням від 03 лютого 2012 року в задоволенні зазначеної вимоги відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від посадового окладу працюючого судді на відповідній посаді без обмеження максимального розміру.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення, виходив з обґрунтованості позову в частині необхідності проведення перерахунку довічного грошового утримання з 01 січня 2012 року на підставі Закону № 2453-VI та безпідставності позову в частині такого перерахунку, виходячи з 90% від посадового окладу працюючого судді.

Висновок апеляційного суду, на відміну від суду першої інстанції, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

На момент виникнення спірних правовідносин ( з січня по липень 2012 року) їх правове регулювання здійснювалося за правилами частин третьої та п'ятої статті 138 Закону України 138 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) в редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI).

Відповідно до положень зазначених норм щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

З урахування зазначених норм права та обставин встановлених у справі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого, що перерахунок довічного грошового утримання позивача за період з січня по липень 2012 року повинен бути здійснений у розмірі 80% від заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді з урахуванням максимального розміру, встановленого частиною п'ятою статті 138 Закону № 2453-VI в редакції Закону № 3668-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI в редакції Закону № 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У пункті 8 цього Рішення визначено, що частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції Закону № 3668-VI, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення.

За таких обставин з 3 червня 2013 року у позивача виникло право на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання у розмірах, передбачених статтею 138 Закону № 2453-VI в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 3668-VI.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що висновок апеляційного суду про обмеження довічного грошового утримання, яке підлягало виплаті за період з січня 2012 року до ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 3-рп/2013 є законним.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, зазначений висновок не спростовують і не дають підстав вважати рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман