Справа № 2а-4550/11/2670
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-4550/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Погорілої К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року у справі за адміністративним позовом Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва по внесенню змін до картки особового рахунку позивача, в частині визначення відсутності боргу з орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва, за період 2008-2010 роки;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у

Голосіївському районі м. Києва № 108 від 23.02.2011 про опис майна в заставу позивача;

3) зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі м. Києва внести зміни до картки особового рахунку позивача, в частині орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва, відповідно до показників уточнюючих розрахунків до податкових декларацій орендної плати за земельну ділянку комунальної власності за 2008, 2009 роки;

4) внести зміни до Автоматизованої інформаційної системи (АІС), в частині визначення відсутності боргу з орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва, за період 2008-2010 роки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нову, якою адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 липня 2015 року касаційну скаргу відповідача - задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року - скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційної інстанції, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що судом першої та апеляційної інстанції не перевірено дотримання відповідачем положень податкового законодавства на час подання позивачем уточнюючих розрахунків та не надано правову оцінку діям відповідача щодо повернення уточнюючих розрахунків позивачу.

Крім того, як встановлено Вищим адміністративним судом України, суд першої інстанції помилково послався на ненадання позивачем доказів на підтвердження оскарження ним дій податкового органу щодо невизнання/неприйняття уточнюючих податкових декларацій позивача з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2008, 2009 та 2010 роки, оскільки саме у даній справі УСНРПБВК «Укрреставрація» поставлено питання неправомірної бездіяльності відповідача щодо неврахування уточнюючих податкових декларацій та зобов'язання вчинити відповідні дії.

Також, суд касаційної інстанції вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на обґрунтування рішення по даній справі на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 року, винесену за наслідками розгляду позову про стягнення з УСНРПБВК «Укрреставрація» заборгованості з орендної плати за землю за 2008 - 2009 роки, оскільки існування у позивача такої заборгованості є предметом розгляду у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 8 листопада 2008 року між Київською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки №79-6-00677 за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 5, загальною площею 2,0751 га (кадастровий номер земельної ділянки 90:116:0025), наданої для будівництва, експлуатації та обслуговування виробничої бази.

На виконання вимог закону УСНРПБВК «Укрреставрація» до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва подано податкові декларації за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2008 рік №286928 від 22 грудня 2008 року, за 2009 рік №2409 від 29 січня 2009 року, за 2010 рік № 5674 від 29 січня 2010 року.

02 березня 2010 року позивач надіслав ДПІ у Голосіївському районі м. Києва уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2008 і 2009 роки та заяву №50 до уточнюючого розрахунку до податкових декларацій, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.19 Том I).

23 лютого 2011 року у зв'язку з невиконанням позивачем договору щодо своєчасного внесення орендної плати за землю ДПІ у Голосіївському районі м. Києва прийняла рішення №108 про опис майна позивача у податкову заставу.

09 березня 2011 року позивач повторно надіслав до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва уточнюючі розрахунки про зменшення суми податкових зобов'язань та заяву до уточнюючого розрахунку №40 (а.с.20-23 Том I), які відповідач до уваги не взяв, внаслідок чого у УСНРПБВК «Укрреставрація» виник податковий борг.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не здійснено сплати податкового зобов'язання, самостійно визначеного у податкових деклараціях з орендної плати, а також не проведено оскарження дій відповідача щодо невизнання/неприйняття уточнюючих податкових декларацій з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2008, 2009 та 2010 роки.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є хибною з огляду на наступне.

Закон України «Про плату за землю» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Статтею 2 вищезгаданого Закону визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно статті 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до положень статті 14 вищезазначеного Закону платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, наступного за звітним.

Статтею 17 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Разом з тим, за порушення Закону України «Про плату за землю» платники несуть відповідальність, передбачену Земельним кодексом України та законами України (ст. 26 вказаного Закону).

Податкова декларація з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, затверджена наказом ДПА України від 20.12.2005 № 588 (чинний на момент укладення виникнення спірних правовідносин), складається платниками на підставі укладеного з відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади договору на оренду землі.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), а саме абз. 1, 2 п. 5.1. ст. 5 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим від дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному чи судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Однак аналіз п. 5.1. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ свідчить про те, що платник податків наділений правом надання уточнюючого розрахунку до органів державної податкової служби в разі виявлення помилки у показниках раніше поданої декларації, а не обов'язком.

Беручи до уваги вищезазначені положення податкового законодавства колегія суддів приходить до висновку, що заявлене в уточнюючому розрахунку зменшення попередньо визначеного платником податків податкового зобов'язання відповідно до пункту 5.1 статті 5 вважається узгодженим від дня подання такого уточнюючого розрахунку до органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки та погашає суми податкового боргу (частини боргу) у разі їх наявності.

Абзац 5 п.п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ визначає вичерпний перелік обставин, за яких контролюючий орган має право не визнавати надану платником податків звітність у якості податкової. Такою підставою є заповнення податкової декларації всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, зокрема, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

При цьому ця норма закону передбачає, що у цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом не прийнято уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності від 02.03.2010 та заяву №50 та уточнюючі розрахунки про зменшення суми податкових зобов'язань від 09.03.2011 та заяву до уточнюючого розрахунку №40(а.с.20,21 т.1).

Жодних звернень з підстав неприйняття першого уточнюючого розрахунку до позивача податковим органом не здійнено.

У зв'язку з наведеними обставинами, 29 березня 2011 року, позивач звернувся до суду з позовом (а.с.2).

31 березня 2011 року Окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі, і лише 06.04.2011 листом №5268/10/15-322 ДПІ у Голосіївському районі м. Києва повідомила про невзяття до обліку уточнюючих податкових декларацій від 09.03.2011 з підстав невідповідності їх діючому законодавству, при цьому не зазначивши ніяких посилань на норми чинного законодавства.

Таким чином, контролюючий орган не мав підстав, передбачених в абз. 5 п.п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону, для невизнання уточнюючих розрахунків від 02.03.2010 та від 09.03.2011 податковою звітністю і не визнав такий розрахунок неподатковою звітністю у спосіб, передбачений цією нормою, а також не звертався до позивача з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2014 року у справі № К/9991/7997/11.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено, що у випадку, коли контролюючий орган не погоджується з декларуванням чи недекларуванням у податковій звітності платником податків певних показників, вважаючи їх завищеними чи заниженими, або вбачає допущення платником податків певних методологічних помилок у податковій звітності, то податковий орган залишає уточнений розрахунок поза увагою і невідображає його показники в оперативному обліку.

Завищення чи заниження показників уточненої декларації могло бути встановлено лише відповідно до положень Податкового кодексу України за наслідками перевірки, зокрема, камеральної.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276 (чинної на час виникнення спірних відносин) (Інструкція № 276) нарахуванню в особових рахунках платників підлягають, зокрема податкові зобов'язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником.

Відповідно до абз. 4 п.4.3 розділу 4 Інструкції № 276 при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.

Таким чином, після прийняття уточнюючих розрахунків позивача від 02.03.2010 та від 09.03.2011 контролюючий орган зобов'язаний відповідно до вимог п. 4.3 Інструкції здійснити нарахування платежів до бюджету в особовому рахунку платника податку на дату подання уточнюючих розрахунків - 02.03.2010 та 09.03.2011 відповідно.

Оскільки податковий орган не приймав рішення про відмову в прийнятті вперше поданої уточненої податкової декларації від 02.03.2010, та прийнятті вдруге поданої уточненої податкової декларації від 09.03.2011, виставлення позивачеві оспорюваної податкової вимоги щодо погашення податкового боргу та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є неправомірним, відтак відсутні підстави вважати, що у позивача виник зазначений податковий борг.

Аналогічний правовий підхід викладений у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2014 року у справі №К/9991/81839/12.

Зважаючи на викладене та враховуючи те, що відповідачем за наслідками подання позивачем уточнюючих розрахунків жодних дій вчинено не було, виникає необхідність зобов'язати відповідача внести зміни до особової картки (особового рахунку) позивача в частині орендної плати, відповідно до показників уточнюючих розрахунків до податкових декларацій орендної плати за земельну ділянку комунальної власності та внести зміни до Автоматизованої інформаційної системи шляхом виключення відомостей про наявність в останнього податкового боргу зі сплати орендної плати.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація»,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва по внесенню змін до картки особового рахунку Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» в частині визначення відсутності боргу з орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва за 2008 - 2010 роки.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва №108 від 23.02.2011 про опис в заставу майна Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація».

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі м. Києва внести зміни до картки особового рахунку Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація» в частині орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва відповідно до показників уточнюючих розрахунків до податкових декларацій орендної плати за земельну ділянку комунальної власності за 2008 - 2009 роки.

Внести зміни до Автоматизованої інформаційної системи (АІС) в частині визначення відсутності боргу з орендної плати за земельну ділянку по вул. Промисловій, 5, в Голосіївському районі м. Києва, за період з 2008-2010 роки.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.