Справа № 822/2807/15
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2807/15

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О. Л.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

11 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника відповідача: Гринишина І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління МВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління МВС України в Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність командування УМВС України в Хмельницькій області щодо невиконання своїх зобов'язань по забезпеченню його житлом; зобов'язати командування УМВС України в Хмельницькій області негайно надати житлове приміщення для його проживання та членів його сім'ї згідно норм, встановлених законодавством України.

Відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Позивач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Посилання суду першої інстанції в оскарженому рішенні на постанову Верховного Суду України від 02.12.2014 року у справі №21-530а14 є помилковим, оскільки спірні правовідносини у даній справі не є тотожними з правовідносинами, що склалися в справі №21-530а14, зважаючи на наступне.

Так, постановою пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 про окремі питання юрисдикції адміністративних судів (із змінами, внесеними згідно з постановами ВАСУ №6 від 22.05.2015 року) встановлено, що справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З огляду на положення частини другої статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

13.1. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України через види публічної служби визначено її поняття.

Особливий порядок забезпечення осіб публічної служби житлом, встановлений частиною шостою статті 49 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру", статтею 136 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", частиною п'ятою статті 22 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію", статтею 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пов'язаний із проходженням ними публічної служби.

З урахуванням викладеного, вимоги, пов'язані із забезпеченням відповідно до вказаних законів осіб публічної служби житлом, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У даній справі позивач звернувся з позовом про забезпечення його житлом не до виконкому - за місцем проживання, а до колишнього роботодавця - УМВС України в Хмельницькій області, а спір, що виник між ними витікає із перебування на службі та виконання вимог контракту, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Згідно п.3, 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління МВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 вересня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.