Справа № 2а-3157/10/1770
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2012-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 р. Справа № 32486/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендера І.Я., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Стецків І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2010 року у справі за позовом Державного підприємства "Проектно-Вишукувальний інститут "Рівнедіпроводгосп" до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановила:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання недійсними рішення від 30 березня 2010 року № 612 «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення відповідача від 30 березня 2010 року № 612 до нього було застосовано штрафні санкції у розмірі 36456,08 грн. та пеню в розмірі 62631,54 грн. за своєчасно не сплачені суми страхових внесків за період з 29.10.2008 року по 21.12.2009 року.

Позивач зазначив, базовим звітним періодом для позивача з урахуванням приписів та вимог п. 1 ст. 14, п. 6 ст. 20 цього Закону є календарний місяць. Відповідач прийняв оскаржуване рішення всупереч вимогам ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чим перевищив свої повноваження щодо накладання штрафних санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.08.2010 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано повністю рішення управління Пенсійного фонду України в м. Рівне № 612 від 30 березня 2010 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійною фонду, відповідно з яким до сплати застосовано штрафну санкцію в розмірі 36456,08 грн. та пеню в сумі 62631,54 грн.

Постанову суду першої інстанції оскаржила управління Пенсійного фонду у м. Рівне. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою в позові відмовити.

Апелянт, зокрема, зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України №1058 та п. 9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №54/8663 виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, зокрема, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін,якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом вірно встановлено, що Державне підприємство проектно-вишукувальний інститут «Рівнедіпроводгосп у відповідності до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, несе обовязки з нарахування, обчислення в сплати страхових внесків в установлені строки в повному обсязі.

Відповідно до рішення № 612 від 30 березня 2010 року до позивача застосовано штраф у сумі 36456,08 грн., за період з 29.10.2008 року по 04.03.2010 року та нарахована пеня в розмірі 62631.54 грн. (0,1 відсотка на суми недоїмки і фінансових санкцій) за період з 29.10.2008 року по 04.03.2010 року. З додатків до рішення № 612 від 30.03.2010 року вбачається, що має місце застосування штрафних санкцій від 4 днів та до 273 днів, нарахування пені з 9 днів до 293 днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в з 01.01.2005 року по 30 грудня 2009 року здійснював сплату поточних платежів на підставі самостійно поданих розрахунків суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за відповідні періоди.

Окрім того, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду закрито провадження у справі від 02.10.2008 року по справі № 2-а-3708/08. Предметом спору по вказаній справі № 2-а-3708/08 було стягнення 83351,44 грн., позивачем було сплачено 61645, 54 грн. з картки особового рахунку, поясненням представника відповідача в судовому засіданні було встановлено, що вказана ухвала проведена по картці особового рахунку платника податку у сумі 61645,54 грн. Враховуючи, що у платника податку була на цей момент переплата, то відповідно компютер у автоматичному режимі визначив її різницю, і тому виникла штрафна санкція 21973 грн. 41 коп. Звірянням поданих платником податків самостійно розрахунків та відповідно сплачених коштів вбачається відсутність заборгованості перед бюджетом станом на день прийняття оскаржуваного рішення. При цьому посилання на рішення № 215 від 16.03.2006 року та № 520 від 28.07.2008 року спростовується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Управління Пенсійного фонду у м. Рівне визнало факт, що позивач самостійно визначив призначення платежу в платіжних дорученнях з вказівкою граничного терміну сплати, тому суд вважає, що дії позивача не суперечать вимогам вказаного закону.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що без наявності погодження платника податку і при наявності в нього переплати, Пенсійний орган зобовязаний повідомляти платника податку про їх списання в рахунок погашення боргу, а не повідомляти про такий випадок шляхом направлення вже рішення про застосування фінансових санкцій. Суд не приймає посилання апелянта на частину 5 статті 106 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що відповідно до абзацу 2 пункту 9 даної статті відповідальність передбачена за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. Аналіз зазначених норм доводить, що обєктом застосування штрафу та нарахування пені є сплачена платником сума внесків, а не погашена сума недоїмки.

Таким чином, управління Пенсійного фонду України в м. Рівне зарахувало поточні платежі, сплачені за період з 01.01.2005 року по 30.12.2009 року в рахунок погашення недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли у минулих періодах, та розрахував розмір штрафних санкцій та пені виходячи з того, що були сплачені недоїмка, пеня та фінансові санкції, що виникли в попередніх періодах, а поточні платежі сплачені в меншій сумі.

Відтак, зарахування відповідачем сплачених позивачем поточних сум страхових внесків в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій здійснене з порушенням вимог Закону, що призвело до неправильного визначення суми штрафу та пені.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду в м. Рівне залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2010 року у справі №2а-3157/10/1770 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.02.2012 року