Справа № 2а-3318/11/1270
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Білак С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2011 року справа №2а-3318/11/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Білак С.В.

суддів Гаврищук Т.Г. , Сухарька М.Г.

розглянувши апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової прокуратура Луганського гарнізону на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2011 р. у справі № 2а-3318/11/1270 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи Військова прокуратура Південного регіону України, Військова прокуратура Луганського гарнізону про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів (допомоги),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи Військова прокуратура Південного регіону України, Військова прокуратура Луганського гарнізону про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів (допомоги).

Просив визнати протиправним рішення Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо відмови у фінансуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 грошовими коштами для виплати йому грошової допомоги в разі виходу на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік служби у військовій прокуратурі, передбаченої ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 30085.37 грн. та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому грошової допомоги у разі виходу на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік служби у військовій прокуратуру, передбаченої ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 30085.37 грн., як різниця між грошовою допомогою, виплаченою за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та грошовою допомогою, на отримання якої він набув право за Законом України «Про прокуратуру». Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України здійснити фінансування, а саме, переказ грошових коштів у розмірі 30085.37 грн. на реєстраційний рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язати виплатити йому вказані грошові кошти у розмірі 30085.37 грн. як недоплачену грошову допомогу у разі виходу на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія за кожен повний рік служби у військовій прокуратурі, передбаченої ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», як різницю між грошовою допомогою, виплаченою за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та грошовою допомогою, на отримання якої він набув право за Законом України «Про прокуратуру». Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п.2 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконати постанову суду про присуджену виплату грошової допомоги у розмірі 30085.37 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2011 року позовні вимоги були задоволені частково. Визнано неправомірною відмову Міністерства оборони України у фінансуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 грошовими коштами для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги в разі виходу на пенсію за вислугою років відповідно до ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити фінансування ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої грошової допомоги у разі виходу на пенсію за вислугою років у розмірі заробітку, з якого обчислена пенсія за кожен повний рік служби у військовій прокуратурі, передбаченої ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», як різницю між грошовою допомогою, виплаченою за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та грошовою допомогою, на отримання якої він набув право за Законом України «Про прокуратуру» в розмірі 30085.37 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 та третьою особою військовою прокуратурою Луганського гарнізону подані апеляційні скарги, в якій апелянти просять скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу відповідно вимогам ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 05.05.2008р. наказом військового прокурора Південного регіону України № 5 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника військового прокурора Луганського гарнізону.

26.11.2010р. наказом Міністра оборони України № 1363 позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України відповідно до п.п. «б» ч. 7 ст. 26 (за станом здоров`я) «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом військового прокурора Південного регіону України від 06.12.2010 № 28/ос його було звільнено з посади заступника військового прокурора Луганського гарнізону.

Згідно наказу військового прокурора Луганського гарнізону від 14.12.2010р. № 148 ОСОБА_1 з 14.12.2010 виключено зі списків особового складу військової прокуратури Луганського гарнізону, знято з усіх видів забезпечення, в тому числі й грошового, та направлено на військовий облік до Ленінського районного військового комісаріату м. Луганська.

Після звільнення позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У призначенні пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» йому було відмовлено у зв`язку з тим, що до його 20-річного стажу роботи не зараховується проходження дійсної військової служби у Харківському вищому танковому училищі на посаді курсанта та на посаді офіцерського складу військової частини Міністерства оборони України.

У зв`язку з відмовою УПФУ в Ленінському районі м. Луганська призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення йому пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

29.12.2010р. Луганський обласний військовий комісаріат на підставі ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у відповідності до абз. 4 параграфу 1 наказу військового прокурора Луганського гарнізону від 14.12.2010р. № 148 виплатив позивачеві одноразову грошову допомогу в сумі 77517,55 грн., тобто в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік служби, що станом на 14.12.2010р. складало 22 календарних років 4 місяці 26 днів.

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 29.12.2010р. по справі № 2а-4233/10, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2011р. за позивачем визнано право на пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 15.12.2010р. та зобов`язано УПФУ в Ленінському районі м. Луганська призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 15.12.2010р.

На виконання вказаного рішення суду УПФУ в Ленінському районі м. Луганська з 15.12.2010р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» і розмір його пенсії складає 8966,91 грн.

16.02.2011р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату йому грошової допомоги у відповідності до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 28.02.2011р. № Ф/950 Луганський обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що було проведено додатковий розрахунок грошової допомоги та направлено заявку на додаткове фінансування на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Згідно листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2011 № 248/9/201, позивача було повідомлено, що у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» йому було виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену чинним законодавством для військовослужбовців. Підстав для виплати коштів згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» немає.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Згідно з абз. 4 наказу військового прокурора Луганського гарнізону від 14.12.2010р. № 148 загальна вислуга років (стаж роботи) позивача станом на 14.12.2010р. склала 22 календарних роки 4 місяці 13 днів, з яких згідно з довідкою військового прокурора Південного регіону України від 30.12.2010р. № 5085/9 загальний стаж роботи в органах прокуратури на момент звільнення (14.12.2010) складав 12 років 10 місяців 17 днів.

Відповідно до ч. 7 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що перед зверненням 15.12.2010р. за призначенням пенсії за вислугу років позивач працював в органах прокуратури та звільнений з прокурорсько-слідчих органів прокуратури за станом здоров`я.

Частиною 9 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців.

Позивач зробив свій вибір про призначення йому пенсії у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що позивач набув право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому має право на одержання грошової допомоги у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, виплата якої передбачена ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Розмір такої грошової допомоги повинен складати 107602,92 грн. (8966,91 грн. х 12 років).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Луганським обласним військовим комісаріатом позивачеві було виплачено грошову допомогу в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік служби, яка склала 77517,55 грн.

Відповідно до роз`яснень Генеральної прокуратури України від 07.10.2009р. № 11/1-1445вих-09 про порядок застосування ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо військових прокурорів та слідчих військових прокуратур при звільненні з військової служби, грошова допомога, передбачена ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» може бути виплачена відповідним фінансовим органом за місцем звільнення військовослужбовця з військової прокуратури після призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що чинним законодавством не обмежується право особи на отримання грошової допомоги після призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру».

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідачів із заявою про виплату різниці між грошовою допомогою, отриманою ним за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та грошовою допомогою, на отримання якої він набув право за Законом України «Про прокуратуру», тобто у розмірі 30085,37 грн.

Відповідно до роз`яснень помічника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України начальника фінансово-економічного управління, викладеного в листі від 03.12.2009р. військові прокурори і слідчі, які звільнилися з військової служби та отримали одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а в подальшому яким була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про прокуратуру», мають право на отримання допомоги, передбаченої цим законом. При цьому, під час її виплати враховується сума вже виплаченої зазначеної одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч. 6 ст. 52 Закону України «Про прокуратуру» грошове утримання прокурорів, слідчих, службовців та інших працівників військових прокуратур здійснюється Міністерством оборони України.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в позивачу в задоволенні решти позовних.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової прокуратури Луганського гарнізону залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 червня 2011 р. у справі № 2а-3318/11/1270 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи Військова прокуратура Південного регіону України, Військова прокуратура Луганського гарнізону про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів (допомоги) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Білак С.В.

Судді: Сухарьок М.Г.

Гаврищук Т.Г.