Справа № 826/39/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/55609/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Сороки М.О., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, що переглядається за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - позивач) звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва із позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 2 липня 2013 року №100250000/2013/500064/2 та від 2 липня 2013 року № 00250000/2013/500063/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувані рішення прийняті неправомірно, а тому підлягають скасуванню, відповідач в прийнятих рішеннях не зазначив митної декларації, яка стала основою для коригування митної вартості товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 березня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 березня 2014 року - задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 березня 2014 року - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування заявленої митної вартості №100250000/2013/500064/2 від 2 липня 2013 року та №100250000/2013/500063/2 від 2 липня 2013 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, між Фірмою «Iverso LLP» (Великобританія) (Продавець), з однієї сторони, та позивачем (Покупець), з іншої сторони, укладено контракт від 13 лютого 2013 року №482, відповідно до якого продавець продавав, а покупець купував товар: риба свіжоморожена - скумбрія, вага нетто 19 600 кг., за митною вартістю визначеною за першим методом - 1,93 доларів США за кг.

2 липня 2013 року позивачем з метою подальшого здійснення митного оформлення товару подані відповідачу електронні митні декларації №100270000/2013/029728, №100270000/2013/029726 .

Позивачем митна вартість була заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем було надано документи, перелік яких зазначений в гр. 44 вищевказаних митних декларацій.

Відповідачем у зв'язку із сумнівами щодо відповідності митної вартості товарів було запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару за власним бажанням. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем витребувані документи надано не в повному обсязі, що підтверджується листом №598 від 2 липня 2013 року.

Відповідачем було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару, у зв'язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підставою для відмови у митному оформленні стало рішення про коригування митної вартості товарів від 2 липня 2013 №100250000/2013/500064/2 та №100250000/2013/500063/2.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № 100250000/2013/500064/2 та № 100250000/2013/500063/2 від 2 липня 2013 року, митна вартість визначена митним органом для товару на рівні 2,6800 USD/кг., із застосуванням резервного методу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з доводами митниці та дійшов висновку, що позивачем під час розгляду справи не спростовано обґрунтованості незастосування митницею резервного методу визначення митної вартості.

Вищий адміністративний суд України не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статей 49-50 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування» Митного кодексу України.

Згідно із частиною другою статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої-другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина третя статті 53 МК України зазначає, що у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із частинами другої-сьомої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3).

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (частина четверта).

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7).

Згідно із правилами МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини п'ятої статті 55 МК України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частини сьома та восьма статті 55 МК України).

Право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вимоги митного органу про надання додаткових документів в обох випадках не містять жодного посилання на виявлені розбіжності, сумніви в документах чи підставу для витребування документів.

Відповідно до п. 7, 8 частини третьої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, а також вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Позивачем відповідно до п. 7, 8 частини третьої статті 52 МК України, подано до відповідача заяви з проханням надати письмову інформацію та пояснення щодо причин невизнання заявленої митної вартості за поданою декларацією, застосованих показників про коригування та обранні методу визначення митної вартості на які отримав відповіді: від 8 липня 2013 року №14.1/2-74/635-ПІ щодо МД 2 липня 2013 року №100250000/2013/029728 та від 24 липня 2013 року №14.1/2-24/2361-ПІ щодо МД 2 липня 2013 року №100250000/2013/029726.

Як встановлено судом, в наданих відповідях відповідач не надав пояснень щодо зроблених коригувань заявленої митної вартості, не зазначив, які розбіжності були виявлені в поданих документах, які складові митної вартості не підтверджені, наявну у відповідача інформацію, яка була використана при прийнятті рішення про коригування чи обставини, які призвели до виникнення сумнівів.

Ненадання додаткових документів в повному обсязі на вимогу митного органу не може бути підставою для коригування митної вартості товарів, якщо інші документи підтверджують її складові.

Відповідачем проведено процедуру консультації з позивачем, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у декларанта та у митного органу, про що зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Суд апеляційної інстанції зробив вірний висновок про те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що процедура консультацій відповідачем не була проведена належним чином, оскільки відповідач не повідомляв позивачу про наявну в нього інформацію щодо числових значень митної вартості, а лише надіслав вимогу про надання додаткових документів. У зв'язку з чим позивач в порядку п. 7, 8 частини третьої статті 52 МК України звернувся до відповідача із заявами про надання пояснень щодо зроблених коригувань митної вартості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача була наявна інформація про вартість ідентичних та подібних товарів і відповідачем порушено послідовність застосування методів визначення митної вартості.

Оскаржувані рішення про коригування від 2 липня 2013 року стосуються товару: «риба свіжоморожена морська «Скумбрія» (Frozen Mackerel/Scomber Scombrus) ціла, не патрана, не піддана тепловій та кулінарній обробці, без додавання харчових добавок та приправ, не консервована, t/m «Pescados Barandica S.A.», виробник Pescados Barandica Santander (Іспанія), код УКТЗЕД ». Маса нетто імпортованих партій товарів становила 19 600 кг., умови поставки ФСА Клайпеда.

Позивач задекларував митну вартість за обома декларація на рівні 1,93 USD/кг., відповідач скоригував до 2,68 USD/кг.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наданим відповідачем витягом із цінової бази, у відповідача була інформація про ідентичні та аналогічні товари, проте в рішеннях про коригування відповідач зазначив, що у нього така інформація відсутня.

У відповідача була наявна інформація про ідентичні товари навіть того самого виробника, країни походження та ідентичних партій за набагато нижчою вартістю:

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723462 від 7 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723473 від 7 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723475 від 7 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723476 від 7 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723601 від 14 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723657 від 19 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723659 від 19 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723798 від 27 червня 2013 року;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723799 від 27 червня 2013 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно вважає, що у відповідача була наявна інформація про ідентичні товари митна вартість яких була навіть нижчою за митну вартість задекларовану позивачем.

В оскаржуваних рішеннях про коригування зазначено, що у відповідача виникли сумніви у правильності визначення митної вартості, але конкретно не зазначено, в чому полягали такі сумніви. Із наведених у витягах даних вбачається, що митна вартість товарів, яка задекларована позивачем, відповідає митним вартостям інших імпортерів, і навіть ідентичні товари імпортувалися за нижчою митною вартістю. Підстав для будь-яких сумнівів у відповідача не було.

Згідно опису графи 33 розділу 2 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 року за №883/21195, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в рішеннях про коригування митної вартості відповідач не зазначив конкретної митної декларації, яка стала основою для коригування. Митна вартість була визначена відповідачем довільно.

Ціна, задекларована позивачем, відповідає рівню світових цін, а відповідач скоригував митну вартість товару до таких показників, які більше, ніж на 1 долар США перевищують рівень світових цін.

Відповідно до частини восьмої статті 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів у вільний обіг, позивач подав заяву від 20 вересня 2013 року №УРБ 10/14-5392 про визнання заявленої митної вартості з врахуванням додатково поданих документів за МД №100250000/2013/029771 від 2 липня 2013 року, №100250000/2013/029774 від 2 липня 2013 року. Як встановлено судом, до заяви були долучені додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: копія платіжного доручення №624 від 9 липня 2013 на суму 181 300,00 доларів США про проведення оплати за інвойсами №1305-21/6, №1305-21/6, №1305-21/9, №1305-21/10, №1305-21/11; копія банківської виписки про проведення оплати згідно п/д №624 від 9 липня 2013 року; копія висновку Київської обласної ТПП №Ц-309 від 20 червня 2013 року про якісні та вартісні характеристики ідентичних товарів по іншим інвойсам на інші партії товару з аналогічними умовами поставки; копія інвойсу №1305-21/6, №1305-21/9, №1305-21/10, №1305-21/11.

Отже, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що позивач надав відповідачу всі запитувані ним документи на підтвердження митної вартості товару, а тому у митниці були відсутні підстави для винесення рішення про коригування митної вартості.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції належним чином дослідив матеріали справи та виніс обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :