Справа № 2а-7659/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

01 червня 2011 року№ 2а-7659/11/2670
Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зобов"язання держави в особі Пенсійного фонду України призначити йому пенсію та скасувати рішення пенсійної комісії № 12 від 12 червня 2007 року про призначення йому пенсії. Крім того, позивач просить суд відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Сторонами у справі є фізична особа та органи пенсійного забезпечення, предметом позову правовідносини щодо обчислення, нарахування та призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.2 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Частиною 1 наведеної норми передбачені випадки, коли адміністративні справи підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, законодавець вказав на підсудність саме усіх адміністративних справ за певним предметом позову місцевим загальним судам як адміністративним.

Крім того, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на положення ст. 19 КАС України щодо територіальної підсудності адміністративних справ, законодавець також виходив з принципу доступності до правосуддя фізичних та юридичних осіб, що проявилось у праві вибору позивача до якого саме суду звертатися за захистом порушеного або оспорюваного права.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» визначено, що у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді (пункт 2 частини першої статті 22 КАС України). Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Відповідно до частини четвертої статті 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Тому порушення правил предметної підсудності є неприпустимим та таким, що порушує право особи на незалежний та неупереджений суд.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції»зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Враховуючи, що позивач фактично оскаржує рішення пенсійної комісії відділення ПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя з приводу призначеного йому розміру пенсії, а також з огляду на правила предметної підсудності адміністративних справ, суд приходить до висновку про помилковість звернення позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки спірні правовідносини мають вирішуватися місцевим загальним судом як адміністративним за місцезнаходженням позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог підсудності, постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись п. 6 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева