Справа № 802/4157/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4157/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Вінницької районної ради Вінницької області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької районної ради Вінницької області, третя особа - управління Державної казначейської служби у Вінницькому районі Вінницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької районної ради Вінницької області, третя особа - управління Державної казначейської служби у Вінницькому районі Вінницької області, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2015 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять: позивач - скасувати постанову суду першої інстанції в частині п. 3-6 резолютивної частини та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю; відповідач - скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач, її представник, а також представник третьої особи в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечили.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги Вінницької районної ради Вінницької області та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу Вінницької районної ради Вінницької області задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2006 року ОСОБА_2 призначена на посаду начальника, головного бухгалтера відділу фінансово-господарського забезпечення Вінницької районної ради Вінницької області.

Розпорядженням Вінницької районної ради Вінницької області "Про звільнення ОСОБА_2О." №54-рк від 17 листопада 2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради, головного бухгалтера за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП України.

Не погодившись з прийнятим розпорядженням, ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в оскарженому розпорядженні не зазначено, у чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни, не врахована тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких він був вчинений, а також попередня поведінка працівника.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді начальника, головного бухгалтера відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності виконавчого апарату Вінницької районної ради Вінницької області без письмових заяв працівників виконавчого апарату ради, які не є членами профспілки, щомісячно і безоплатно утримувала з їх заробітної плати та перераховувала на рахунок профспілки членські профспілкові внески у встановлений період з січня 2014 року по вересень 2014 року.

Начальнику, головному бухгалтеру відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради ОСОБА_6 23 вересня 2014 року було запропоновано надати до 9 години 24 вересня 2014 року письмове пояснення, на якій підставі з працівників виконавчого апарату районної ради утримуються із заробітної плати та перераховуються на рахунок профспілки членські профспілкові внески.

24 вересня 2014 року ОСОБА_2 надано письмові пояснення голові Вінницької районної ради ОСОБА_7, згідно з якими профспілкові внески утримуються відповідно до рішення профспілкового комітету райдержадміністрації та районної ради від 21.12.2006 року, яким надана згода на членство та утримання профспілкових внесків бухгалтеріями райдержадміністрації та районної ради. Дані внески перераховувалися на розрахункові рахунки райкому та обкому профспілки працівників держустанов. За рахунок цих внесків працівникам надавалася матеріальна допомога, кожен рік проводилася оплата святкування Нового року, 23 лютого, 8 березня та дня місцевого самоврядування. В 2009 та 2010 роках оплачено поїздку працівників районної ради та членів їх сімей в Закарпаття. Кожен рік працівникам та їх дітям надавалися новорічні подарунки. В 2007 році до профспілкового комітету надійшов лист від голови районної ради щодо взяття на квартирний облік члена профспілки ОСОБА_8, також стоїть на квартирному обліку ОСОБА_9 Проводиться часткова оплата путівок на санаторно-курортне лікування.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. Роботодавець не має права затримувати перерахування зазначених коштів.

Матеріали справи містять колективний договір, укладений між Вінницькою районною радою та профспілковим комітетом, згідно з п. 7.1 якого адміністрація зобов'язується з письмової згоди членів профспілки, утримувати з них через бухгалтерію профспілкові внески і своєчасно перераховувати їх профспілковому комітету, надавати йому інформацію, фінансові документи щодо правильності та повноти надходження і перерахування внесків. Не допускати заборгованості з профспілкових внесків.

Таким чином, як Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", так і колективним договором, укладеним між Вінницькою районною радою та профспілковим комітетом, не передбачено можливості відрахування профспілкових внесків з працівників, які не є членами профспілки, або без наявності відповідних заяв членів профспілкової організації.

Сторони тих обставин, що внески відраховувались із заробітної плати працівників, які не є членами профспілкової організації, не заперечують.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на рішення профспілкового комітету райдержадміністрації та районної ради від 21 грудня 2006 року, як на підставу здійснення відрахування профспілкових внесків всупереч вимогам Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Матеріали справи містять виписку з протоколу №24 засідання профспілкового комітету райдержадміністрації та районної ради від 21 грудня 2006 року, відповідно до якого вирішувалось питання про порядок взяття на облік членів профспілки та сплату профвнесків.

Колегія суддів зауважує, що вказаний протокол засідання профспілкового комітету стосується винятково членів профспілкової організації та не може слугувати підставою для відрахування профвнесків з працівників, які не є членами профспілки.

Крім того, пояснення позивача про те, що за рахунок відрахованих внесків працівникам надавалася матеріальна допомога, кожен рік проводилася оплата святкування Нового року, 23 лютого, 8 березня та дня місцевого самоврядування, надавались новорічні подарунки та оплачувались поїздки в Закарпаття, не спростовують факту виявленого порушення позивачем вимог Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

В матеріалах справи міститься посадова інструкція начальника, головного бухгалтера відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради ОСОБА_2, згідно з п. 2.5 якої до основних обов'язків начальника, головного бухгалтера відділу входить нарахування в установленому порядку всіх видів заробітної плати, допомоги по тимчасовій втраті працездатності, премій та інших виплат; проведення нарахування і перерахування платежів в бюджет, внесків на державне соціальне страхування, податків та інших виплат і платежів.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

П. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року визначено, що на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дослідивши встановлені у справі обставини та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що звільнивши позивача із займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.

ОСОБА_2 займала посаду начальника, головного бухгалтера відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради, а тому з нею може бути розірвано трудовий договір з підстав, визначених п. 1 ст. 41 КЗпП України. при цьому, відповідачем було обґрунтовано встановлено вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

Судом встановлено також, що відповідачем був дотриманий порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення, визначений ст. 149 КЗпП України, а саме: в ОСОБА_2 було відібрано письмові пояснення.

Згідно з п. 13 Порядку погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.02.2011 року №214, (чинного станом на час прийняття оскарженого розпорядження) для погодження звільнення з посади головного бухгалтера (крім випадків, передбачених абзацом другим цього пункту) керівником бюджетної установи надсилається до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку, визначеному у пункті 4 цього Порядку, подання щодо погодження звільнення з посади (далі - подання про звільнення) головного бухгалтера на наступний день після виникнення підстав для звільнення з посади, визначених законодавством.

Вінницькою районною радою Вінницької області звільнення позивача з посади головного бухгалтера з відповідним органом Державної казначейської служби України не погоджувалось в порядку, визначеному п. 13 Порядку погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи.

Як зазначає відповідач, ним лише було надіслано начальнику управління Державної казначейської служби України у Вінницькому районі копію розпорядження про звільнення позивача з посади, оскільки ОСОБА_2, перебуваючи на лікарняному, фактично позбавила Вінницьку районну раду Вінницької області можливості звернутися за погодженням про звільнення до територіального органу Державної казначейства України та притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у строки, встановлені ч. 1 ст. 148 КЗпП України.

Разом з тим, станом на час судового розгляду справи Порядок погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21.02.2011 року №214 втратив чинність, що відповідно позбавляє можливості суд погодити звільнення ОСОБА_2 у встановленому ним порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення її на посаді.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки судом під час розгляду справи не встановлено протиправних дій Вінницької районної ради Вінницької області та відповідно підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Ст. 94 КАС України встановлено порядок розподілу судових витрат, яким не передбачено повернення судового збору та присудження витрат на правову допомогу у випадку відмови в задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Вінницької районної ради Вінницької області задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 вересня 2015 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

ОСОБА_10