Справа № 2а-1870/5915/11
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/5915/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Сахно М.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання незаконними наказів, поновлення на службі ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту відповідач, УМВС України в Сумській області), Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі по тексту відповідач 2, УДАІ УМВС України в Сумській області), в якому з урахуванням уточнень (а.с.95) просив:

- визнати незаконним наказ № 967 від 26.07.2011 року, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;

- визнати незаконним наказ № 143 о/с від 03.08.2011 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- поновити його на службі в органах внутрішніх справ України УДАІ УМВС України в Сумській області;

- стягнути з відповідача УМВС України в Сумській області на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 1399грн. 60 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., не виплачену заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 3778 грн. 92 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що приймаючи рішення про його звільнення на підставі наказу УМВС від 26.07.2011 року №967 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення дисципліни, що виразилося в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, відповідач діяв з порушенням норм чинного законодавства. ОСОБА_1 вважає наказ №967 від 26.07.2011 р., що став підставою для звільнення з органів внутрішніх справ, таким, що винесений передчасно, а викладені обставини вчиненого правопорушення не відповідають дійсності, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, на момент винесення оскаржуваних наказів справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ще не була розглянута та не було доведено факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. А тому вважає, що оскаржувані накази є незаконними, а він підлягає поновленню на службі з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, на момент звільнення, відмічає позивач, на його користь, в порушення ст.ст. 115,116 КЗпП України, не було виплачено заробітну плату за серпень 2011р., яка фактично була зарахована на картковий рахунок 23.08.2011р., а тому ОСОБА_1 просить стягнути на його користь у відповідності зі ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1399грн.60коп.

Також позивач відмічає, що незаконними діями відповідача - УМВС України в Сумській області йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 1000грн., оскільки після незаконного звільнення він та вся його родина перебуває у стресовому стані, без засобів існування, а на його утриманні перебуває двоє дітей.

Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі УМВС України в Сумській області та УДАІ УМВС в Сумській області з позовними вимогами не погодились та подали заперечення проти позову (а.с.36-42, 70-71), в яких зазначили, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що позивач 19.07.2011 р. святкував день народження сина на березі річки Псел поблизу вул. Черепіна, м. Суми. Після закінчення святкування він на власному автомобілі повіз родичів до зупинки маршрутних транспортних засобів. Близько 23.00 год. він заїхав на базу відпочинку "Голубі озера", де в подальшому ОСОБА_5 йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння. Згідно з висновком медичного огляду позивач перебував у стані алкогольного спяніння. У звязку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. Сукупність встановлених порушень з боку ОСОБА_1 стала, на думку відповідачів, підставою для застосування до нього такого дисциплінарного стягнення як звільнення. А тому стверджують, що оскаржувані накази про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за ст. 63 п."Є" Положення про проходження служби за порушення дисципліни були винесені правомірно, просили у задоволенні позову відмовити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відмітили, що в діях ОСОБА_1 були відсутні порушення вимог будь-яких норм Закону України «Про міліцію» та Правил дорожнього руху. Позивач зазначив, що 19.07.2011р. він перебував на лікарняному та весь день був вдома. Ввечері близько 22години 19.07.2011р. він разом зі своїми друзями вирішили виїхати на базу відпочинку та одночасно відсвяткувати день народження його сина. Коли він разом з двома друзями прибули на базу відпочинку «Голубі озера» та почали відпочивати, до них підїхав його начальник ОСОБА_5, який запропонував проїхати до комунального закладу «Сумський обласний наркологічний диспансер» для проходження медичного огляду на стан спяніння. Позивав, враховуючи, що він не керував транспортним засобом, а тому міг дозволити собі вжити алкогольні напої, та враховуючи, що ОСОБА_5 був його керівником, проходити медичний огляд він не відмовився. 21.07.2011р., коли ОСОБА_1 вже вийшов на роботу, ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. У присутності ОСОБА_5 позивач в протоколі, в якому було відмічено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в алкогольному спянінні, дійсно не заперечив вказаний факт з посиланням на свідків, та зазначив, що він 19.07.2011р. поїхав забрати родичів з річки. Але позивач в судовому засіданні відмітив, що так він написав через те, що ОСОБА_5 пригрозив звільнити його з роботи, якщо він заперечить факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Він дійсно не звертався зі скаргами на вказані погрози, однак, стверджує, що накази про звільнення були винесені передчасно, вина ОСОБА_1 не доведена і не встановлена відповідною постановою суду. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів з позовними вимогами не погодились, з підстав, викладених у запереченнях (а.с.36-42, 70-71), вважали, що оскаржувані накази є такими, що прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства. Відмітили, що позивач, не скористався своїм правом на оскарження результатів службової перевірки. При цьому враховуючи, що звільнення позивача, на думку відповідачів, є правомірним, то і підстави для поновлення його на службі а також виплати заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відсутні. Просили у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що позивача він знає приблизно 10 років. 19.07.2011р. близько 22 години він зателефонував ОСОБА_1 та запропонував виїхати на базу відпочинку. Вони з дружиною ОСОБА_7 купили продукти та алкогольні напої для відпочинку та десь через півгодини позивач забрав їх біля ринку по вул. СКД. Коли прибули на базу та почали відпочивати, до них підїхав якийсь чоловік. Хто це був ОСОБА_6 не знав, оскільки той розмовляв з позивачем, який в той час відійшов до машини, не поряд. Про що вони розмовляли він не знав, та йому здалось що це був якийсь давній знайомий. Лише згодом ОСОБА_6М дізнався, що це був керівник ОСОБА_1

ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що 19.07.2011р. близько 22 години її чоловік ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_1 та запропонував виїхати на базу відпочинку. Вони разом з чоловіком купили продукти та алкогольні напої для відпочинку та десь через півгодини позивач забрав їх біля ринку по вул. СКД. Коли прибули на базу та почали відпочивати до них підїхав якийсь чоловік. Даний чоловік одразу назвав себе, сказавши, що він є керівником ОСОБА_1 і запитав де він. В цей час ОСОБА_1 відійшов до машини. ОСОБА_5 підійшов до нього та вони почали про щось розмовляти, а потім разом поїхали, перед цим ОСОБА_1 віддав ключі від машини, так як сказав, що за кермом вже не поїде, оскільки вже вжив алкогольні напої.

ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що він є керівником ОСОБА_1 19.07.2011р., виїжджаючи з бази відпочинку «Голубі озера» близько 23 години він побачив машину свого підлеглого, перебуваючого в цей день на лікарняному, та який заїжджав на базу відпочинку. Враховуючи, що в його функціональні обовязки входить перевіряти у будь-який час поведінку своїх підлеглих він, маючи підозру, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, вирішив це зясувати. Він підійшов до машини, в якій, крім ОСОБА_1, який знаходився за кермом, перебувало ще двоє пасажирів. Бачачи, що підлеглий перебуває у стані алкогольного спяніння, запропонував йому проїхати до комунального закладу «Сумський обласний наркологічний диспансер» для проходження медичного огляду на стан спяніння. За результатами медичного обстеження було зясовано, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час написання пояснень позивачем до ОСОБА_1 ніяких заходів впливу не застосовувалось.

Заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 18 липня 1997 р. по 03 серпня 2011 р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.7), копією послужного списку (а.с.51-55). 19.12.1997р. позивачем була дана ОСОБА_8 працівника органів внутрішніх справ України (а.с.83). 30.05.2011р. ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Суми та автомобільно-технічної інспекції, підпорядкованого УДАІ УМВС, у звязку зі змінами в штатах (а.с.80).

26 липня 2011 р. наказом № 967 «Про покарання працівників ДАІ області» (а.с.9-11), виданого начальником УМВС України в Сумській області полковником міліції ОСОБА_8, ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за грубе порушення дисципліни, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Наказом №143 о/с від 03 серпня 2011р. (а.с.8) на підставі вищезазначеного наказу позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 63 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. за №114 (далі Положення про проходження служби).

Позивач вважає звільнення безпідставним та передчасним, однак, з такими висновками суд не погоджується та зазначає наступне.

З оскаржуваного наказу від 26.07.2011р. (а.с.9-10) вбачається, що підставою для звільнення позивача стало грубе порушення дисципліни, яке в свою чергу, на думку відповідачів, стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості, не виконання нормативних документів МВС України та УМВС щодо безумовного дотримання транспортної дисципліни та Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1

Згідно ст. 63 п. Є Положення про проходження служби, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни. Поняття службової дисципліни, в свою чергу визначеного ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України від 22.02.2006р. за №3460-ІV (далі Дисциплінарний статут), відповідно до якого - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_8 працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом особи рядового і начальницького складу несуть за вчинення дисциплінарних проступків (ст.5). Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Варто зазначити, що протягом 1997р.-2011р. позивачем було підписано ряд зобовязань щодо дотримання Законів України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а також вимог МВС України та УМВС України щодо дотримання працівниками міліції дисципліни, у тому числі транспортної, і законності, як на службі, так і в побуті (а.с.81-86). 24.03.2011р. ОСОБА_1 до відома було доведено наказ МВС України №81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу» (а.с.87-91).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань. Статтею 10 даного Закону (п.12) передбачено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері.

Відповідно до пп.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. за №1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Службовим розслідування, результати якого затверджені наказом начальника УМВС України в Сумській області 22.07.2011р., проведеного старшим інспектором з о/д відділу кадрового забезпечення УДАІ УМВС України в Сумській області, капітаном міліції ОСОБА_9 у відповідності з вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту, встановлено, що 19.07.2011р. близько 23.00 год. начальником відділу ДАІ з обслуговування м. Суми та автомобільно-технічної інспекції, підпорядкованого УДАІ УМВС, підполковником міліції ОСОБА_5 в зоні відпочинку бази «Голубі озера» виявлено автомобіль марки «Опель-Вектра», номерний знак 52026СА, за кермом якого перебував позивач з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Службовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2011р., перебуваючи на лікарняному, ОСОБА_1 святкував день народження свого сина на березі р. Псел поблизу вул. Черепіна у м. Суми. Після закінчення святкування він на власному автомобілі марки «Опель-Вектра», номерний знак 52026СА, повіз родичів до зупинки маршрутних транспортних засобів. Близько 23.00 год. він заїхав на базу відпочинку «Голубі озера», а через декілька хвилин до нього на автомобілі під'їхав ОСОБА_5 та запропонував проїхати до комунального закладу «Сумський обласний наркологічний диспансер» для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, де вже чекав командир взводу дорожньо-патрульної служби цього ж відділу старший лейтенант міліції ОСОБА_10 За результатами огляду встановлено, що позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння. Оскільки в діях ОСОБА_1 вбачався склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 21.07.2011р. ОСОБА_5 з урахуванням вимог глави 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в приміщенні відділу ДАІ з обслуговування м. Суми та ATI склав відносно позивача протокол ВМ1 № 148816 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються висновком службового розслідування (а.с.43-44), поясненнями позивача, відібраних в ході службової розслідування (а.с.45), рапортами ОСОБА_11 (а.с.46), та ОСОБА_5 (а.с.47), висновком щодо результатів медичного огляду (а.с.50), поясненнями свідка ОСОБА_5, даних в судовому засіданні, копією протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.49).

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку, що виразилось в грубому порушенні вимог Закону України «Про міліцію» та Правил дорожнього руху, а саме: керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

При цьому твердження ОСОБА_1 про передчасність висновків відповідачів та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що на його думку підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, судом не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено в судовому засіданні, під час проведення службового розслідування були відібрані пояснення позивача, в яких він жодним чином не заперечував факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (а.с.45), під час складання висновку за результатами службового розслідування брались до уваги також висновок щодо результатів медичного огляду, в якому 19.07.2011р. о 23.50год. було констатоване алкогольне спяніння ОСОБА_1 (а.с.50), рапорти ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с.46,47), а також протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач також не заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (саме так зазначено у протоколі щодо обставин правопорушення), більш того без посилань на будь-яких свідків, відмітив, що 19.07.2011р. поїхав забрати родичів з річки (а.с.49). У звязку з цим, суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_6, а також щодо твердження позивача про написання всіх пояснень під тиском керівництва, оскільки доказів будь-яких погроз з боку ОСОБА_5 чи інших осіб, суду надано не було.

Таким чином, зібравши вказані вище матеріали під час проведення службового розслідування, на переконання суду, у відповідачів було достатньо доказів, на підставі яких можна було скласти відповідний висновок, а тому твердження щодо передчасність прийнятих наказів судом не приймається до уваги.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, одним з яких є звільнення з органів внутрішніх справ. Відповідно до ст.16 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Пунктом 63 Положення про проходження служби, визначено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас за порушення дисципліни.

Враховуючи, що в судовому засіданні, було доведено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, службове розслідування проведено у визначений строк та належним чином, та з огляду на те, що Державна автомобільна інспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху України, а позивач, будучи працівником ДАІ, вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху, на переконання суду, відповідачами, правомірно було прийнято рішення про застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржувані накази видані начальником УМВС України в Сумській області в межах наданих повноважень у передбачені ст. 16,18 Дисциплінарного статуту строки.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі п. 63 «є» Положення про проходження служби є законним та обґрунтованим, оскаржувані накази прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, що регулюють порядок прийняття на службу, її проходження та звільнення зі служби, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки при розрахунку при звільненні, суд відмічає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні дійсно позивачу з запізненням було виплачено заробітну плату за три дня серпня 2011р. в розмірі 250грн. 84коп. (а.с.73), яка як вбачається з виписки банку (а.с.96-97) відповідачем нарахована 22.08.2011р. та зарахована на картковий рахунок ОСОБА_1 лише 23.08.2011р. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки на вказані відносини не може поширюватись положення статті 117 КЗпП України, на яку посилається позивач. Проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється спеціальними нормативними актами, до яких насамперед відносяться Закон України «Про міліцію», Положення про проходження служби, Дисциплінарний статут, однак вказаними нормативно-правовими актами не передбачено стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, а тому в цій частині позовні вимоги також є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання незаконними наказів № 967 від 26.07.2011 року, № 143о/с від 03.08.2011 року, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) І.Г. Шевченко

З оригіналом згідно

Суддя І.Г. Шевченко

Повний текст постанови складено 30.09.2011 року.