Справа № 2а-26878/09/1270
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2010 року справа №2а-26878/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

при секретарі судового засідання Тімченко М.Ю.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_2 м. Красний ОСОБА_3 за довіреністю № 011 від 17.06.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 м. Красний Луч на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року у справі № 2а-26878/09/1270 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 м. Красний Луч, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 м. Красний Луч, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання незаконною бездіяльності відповідача ОСОБА_2 м. Красний Луч щодо невиконання обов'язку по розгляду та перевірці її заяви про скоєний злочин від 11.06.2008 року у встановлені законом строки, визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо невиконання обов'язку по розгляду та перевірці її заяви про скоєний злочин від 30.07.2008року у встановлені законом строки, визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо виконання обов'язку по розгляду та перевірці її заяв про скоєні злочини у строки, встановлені законодавством України, визнання незаконними дій відповідача щодо порушення строків проведення належної перевірки заяв позивача про скоєні злочини, ненаданні їй відповіді по суті заяв про скоєні злочини, невинесенні та ненаданні їй постанови про порушення кримінальної справи за її заявами до 24.03.2009 року, стягнення з відповідача на її користь компенсації за моральну шкоду у сумі 5000 грн., стягнення судових витрат за надання правової допомоги у сумі 2300 грн., стягнення судових витрат пов'язаних з оплатою поїздок до суду у розмірі 291,27 грн., стягнення додаткових витрати, пов'язаних з оплатою поїздки для проведення судово-медичної експертизи дитині у сумі 111,60 грн. за направленням відповідача.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково. Визнано незаконною бездіяльність відповідача ОСОБА_2 м. Красний Луч щодо невиконання обов'язку по розгляду та перевірці її заяви про скоєний злочин від 11.06.2008 року у встановлені законом строки, визнано незаконними дії відповідача щодо порушення строків проведення належної перевірки заяв позивача про скоєні злочини, ненаданні їй відповіді по суті заяв про скоєні злочини, ненаданні їй відповіді по суті заяви про скоєні злочини, невинесенні та ненаданні їй постанови про порушення кримінальної справи за її заявами до 24.03.2009 року, стягнено з Державного бюджету на її користь компенсації за моральну шкоду у сумі 1210 грн., стягнено судові витрати за надання правової допомоги у сумі 181,5 гривень та оплату проїзду 381,12 грн .В решті позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаною постановою суду, ОСОБА_2 м. Красний Луч подала апеляційну скаргу на це судове рішення посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки дана справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Просили постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого.2010 року скасувати та закрити провадження по справі.

Представник ОСОБА_2 м. Красний Луч у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та представник Головного управління Державного казначейства України в Луганській області до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. ОСОБА_4 надіслала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції встановив при розгляді справи, що позивачем предявлені вимоги до ОСОБА_2 м. Красний Луч про визнання незаконної бездіяльності відповідача при розгляді та перевірці заяв позивача від 11 червня про скоєний злочин, в порядку ст. 97 КПК України щодо порушення кримінальних справ відносно лікарів пологового відділення міської лікарні ім. "Ізвєстій" м. Красний Луч за складом злочину передбаченого ст.ст .140,366 КК України ( а.с.14,44-45).

Колегія суддів вважає, що спір, який виник, не стосується відносин, які регулює Кодекс адміністративного судочинства України, а є спором який регулюється кримінальним законодавством України, такій спір повинен розглядатися відповідно до приписів Кримінально-процесуального Кодексу України з наступних обставин.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) визначається як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Специфіка ж публічно-правового спору обумовлена його підставою: він виникає у випадку порушення субєктом публічного управління субєктивних публічних прав та інтересів громадян або організацій /п. 4 ст. 17 КАС України/.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких, рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи даний спір необхідно врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Суд вважає, дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України. Компетенція адміністративних судів, встановлена ст. 17 КАС України на цей спір не поширюється.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Відповідно до частини другої статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийнятий одне з таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні кримінальної справи;

3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Отже, повноваження прокурора при отриманні заяви про вчинений або підготовлюваний злочин регламентовані нормами Кримінально-процесуального кодексу України, що виключає можливість розгляду поданих позивачами позовів про визнання протиправною бездіяльності прокурорів щодо надання відповіді про прийняте рішення в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначені норми, висновок суду першої інстанції про те, що справу належить розглядати в адміністративному провадженні, є таким, що порушує право на захист прав та інтересів фізичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно до ст. 157 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується позовних вимог щодо заяви позивача по розгляду та перевірці її заяви про скоєний злочин від 30 липня 2008 року , суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не стосуються відповідача за даною справою, оскільки заява адресована прокурору Ленінського району м.Луганська і тому відмовив в задоволенні позовних вимог. Колегія суддів зазначає наступне, оскільки дані в заяві стосуються вимог перевірки скоєного злочину, дані вимоги також підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів вважає, що суд прийняв постанову з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 157, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 м. Красний Луч на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року задовольнити.

Скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2010 року у справі № 2а-26878/09/1270.

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 м. Красний Луч, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності незаконною, стягнення матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Розяснити позивачеві, що даний спір віднесено до розгляду в порядку кримінального судочинства.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 липня 2010р. Ухвалу у повному обсязі складено 12липня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Геращенко

Судді: Т.Г.Арабей

ОСОБА_5