Справа № 804/8149/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ К/800/26249/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Сороки М.О., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення суми, що переглядається за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДС» (далі - позивач) звернувся в Дніпропетровський окружний адміністративний суд із позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 29 травня 2014 року №110120000/2014/000016/1;

- стягнути надмірно сплачені під час оплати за декларацію від 29 травня 2014 року №110120000/2014/407034 податки у сумі 31736,71грн. ввізного мита, та 69820,75грн. податку на додану вартість, що перераховані як фінансова гарантія сплати митних платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 1 січня 2014 року, між ним та Компанією «FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.», було укладено контракт №0056 згідно умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДС» (Покупець) придбало, а «FOSHAN SHUNDE IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.», (Продавець) продало плити індукційні з поверхнею із склокераміки.

27 травня 2014 року ним було заявлено до митного оформлення отриманий від Компанії «FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD.» за вказаним контрактом товар: плита індукційна «ЕIbее» поверхня з склокераміки, 1 конфорка, для приготування їжі (побутова переносна, настільна, максимальна потужність 1500 ватт 220-240 вольт, 50 ГЦ): модель 24106 Elbee Violet - 1350 шт. у 270 картонних коробках; модель 24107 Elbee Madlen - 1350 шт. у 270 картонних коробках. Торгівельна марка Elbee. Виробник FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD. Митна декларація №110120000/2014/406836 подана до митного посту «Дніпропетровськ-річпорт» Дніпропетровської митниці Міндоходів.

Позивач також зазначав, що на підтвердження обґрунтованості заявленої ним митної вартості товарів митному органу було надано рахунок фактуру, калькуляцію витрат на доставку вантажу, довідку про транспортні витрати, узагальнюючу калькуляцію витрат, комерційний інвойс, контракт, договір на транспортно-експедиційне обслуговування, тощо.

Відповідачем 29 травня 2014 року було прийнято рішення про коригування митної вартості №110120000/2014/000016/1, з яким позивач не погоджується.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач 27 травня 2014 року звернувся до відповідача для здійснення митного оформлення товару - "плити індукційні" шляхом електронного декларування (МД №110120000/2014/406836). Товар надійшов на адресу позивача від фірми "FOSHAN SHUNDE MANKUI IMP. & EXP./ TRADING CO.LTD" (Китай). Позивачем була заявлена митна вартість товару за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 16 липня 2013 року №110/2013/0001356;

- міжнародна товарно-транспортна накладна 2862/1;

- коносамент РВGZ14ILYO3025; рахунок №1056/2014 від 21 травня2014 року;

- довідка про транспортні витрати від 21 травня 2014 року;

- пакувальний лист б/н від 26 березня 2014 року;

- калькуляція 0056/НАЕL2014301 від 25 березня 2014 року;

- інвойс НАЕL2014301 від 25 березня 2014 року;

- специфікація №1 від 25 лютого 2014 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0056 від 1 січня 2014 року;

- лист 2705-Э/Т-2 від 27 травня 2014 року;

- договір транспортно-експедиційного обслуговування №22/03/14/01 від 22 березня 2013 року;

- екологічна декларація 14616 від 21 травня 2014 року;

- експортна декларація №34508505;

- декларація про відповідність UА.ТR.076.В0606-14;

- декларація про відповідність UА.ТR.076.В0607-14.

В результаті контролю посадовою особою митного органу встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 29 травня 2014 року №110120000/2014/000016/1.

Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України), декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина третя статті 53 МК України).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем були надані відповідачу для митного оформлення товару документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які містили розбіжності.

Так, в митній декларації країни експорту (надавалася позивачем за власною ініціативою) номер товаротранспортної накладної RQ1393971, не відповідав номеру коносамента, що надавався до митного оформлення. Назва транспортного засобу не співпадала з назвою у коносаменті, номер угоди не відповідав номеру наданого контракту. У декларації країни експорту відсутня інформація про одержувача.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на твердження ціни товару позивачем надавалася калькуляція витрат від 25 березня 2014 року №0056/НАЕL2014301, яка зроблена на партію та не містить інформацію по позиціях інвойсу, що унеможливлює здійснення перевірки вартості кожної марки товару, зазначеного в ньому. Також калькуляція не містить витрати на доставку до основного перевізника. Згідно п.2.3. контракту №0056 від 1 січня 2014 року, ціна товару враховує також вартість його пакування, маркування, оформлення супровідних документів і сертифіката походження, вартість митного оформлення у країні експорту. Ці витрати у наданій калькуляції не відображені. Не відображені вони також і в комерційному інвойсі № НАЕL2014301 від 25 березня 2014 року.

Калькуляція - це обчислення собівартості одиниці продукції, виконаних робіт та послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат. В такому документі мали бути відображені всі складові вартості товару.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем витрати на транспортно-експедиційне обслуговування до ціни угоди не включені. Згідно п.4.4. угоди на транспортно-експедиційне обслуговування від 22 березня 2014 року №22/03/14/01 кінцева сума витрат і сума винагороди оформлюється актом прийому-передачі і сплата здійснюється протягом п'яти банківських днів після його підписання.

Відповідно до п.5 частини другої статті 53 МК України, банківські платіжні документи є такими, що підтверджують митну вартість товарів, тому за наявності вони мають подані разом із митною декларацією. Відповідні документи митниці надані не були.

У даних спірних правовідносинах у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, яка була нижчою від наявної цінової інформації за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України та документів, наданих самим декларантом.

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про те, що відповідач мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Відповідач надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості - корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач витребуваних документів щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав.

Оскільки позивач відмовився надати додаткові документи, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, а тому відповідач обґрунтовано визначив митну вартість товарів у спосіб, передбачений статтею 266 МК України, правомірно застосував другорядний (резервний) метод визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, прийняте рішення є правомірним і підстави для його скасування, як і для задоволення позовних вимог, відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 рок - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :