Справа № 2а-2012/10/1270
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2010 року справа №2а-2012/10/1270

< приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

зал судового засідання №5 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П., суддів: Сіваченко І.В., Шишова О.О.

при секретарі судового засідання: Васильєві Є.С.

за участю представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3; представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року у адміністративній справі № 2а-2012/10/1270 за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області, треті особи: Національна комісія регулювання електроенергетики України, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування рішення № 28 від 16.02.2010 року

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області , треті особи: Національна комісія регулювання електроенергетики України, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування рішення № 28 від 16.02.2010 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року у адміністративній справі № 2а-2012/10/1270 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасоване рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області від 16.02.2010 року № 28 про застосування економічних санкцій до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» за порушення державної дисципліни цін.

З постановою суду першої інстанції відповідач не погодився, подав апеляційну скаргу, вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що станом на 29.01.2009 року Національна комісія регулювання електроенергетики України ще не мала повноважень щодо встановлення граничного рівня цін, оскільки отримала такі повноваження лише 19.02.2009 року . Апелянт вважає , що за період з 01.01.2009 р. по 18.02. 2009р. включно, в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №998, при реалізації природного газу установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промисловим споживачам та іншим суб'єктам господарювання повинна застосовуватись ціна нарівні - 1152,00 грн. за 1000 м3 , заміть незаконно застосованої підприємством ціни - 2020,25 грн. за 1000 м3. В результаті порушення державної дисципліни цін, позивач необґрунтовано отримав виручку. Просив рішення суду скасувати і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При апеляційному перегляді справи представники позивача, третьої особи просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші сторони у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 03.12.1990 року № 507-ХІІ із змінами та доповненнями (далі ОСОБА_2 № 507-ХІІ) цей закон поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» від 03.12.1990 року № 507-ХІІ із змінами та доповненнями (далі ОСОБА_2 № 507-ХІІ) контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Таким урядовим органом контролю відповідно до п.п. 1, 2 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року №1819 є Державна інспекція з контролю за цінами, яка діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому.

Правовий статус Держаної інспекції по контролю за цінами встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року № 1819, якою затверджено Положення про Держану інспекцію по контролю за цінами. Відповідно до п.п. 1 п.5 цієї Постанови Держцінінспекція має право проводити відповідно до законодавства перевірку бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників, що відображаються у розрахункових документах незалежно від способу подання інформації, пов'язаних з формуванням, встановленням та застосуванням цін (тарифів); знайомитися з установчими документами та свідоцтвом про державну реєстрацію; перевіряти у посадових осіб, відповідальних за формування, встановлення та застосування цін (тарифів), документи, що посвідчують особу; проводити перевірку достовірності даних, наведених у документах з питань порядку формування, встановлення та застосування державних фіксованих та регульованих цін.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 507-ХІІ вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Крім того, відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року № 298/519 передбачено, що відповідно до Закону України "Про ціни і ціноутворення" необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню і зараховується в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки за належністю; підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Порушеннями порядку встановлення і застосування цін, за які накладаються економічні санкції, є, зокрема: включення у вартість продукції та послуг, ціни (тарифи) на які регулюються, фактично не виконаних або виконаних не в повному обсязі послуг (робіт).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами по справі, застосував відповідні норми матеріального та процесуального права та виходив з наступного.

Позивач - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» має правовий статус юридичної особи, зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності 27.12.1991 року Виконавчим комітетом Луганської міської ради 4,(свідоцтво серії АОО №323626); одним із основних видів діяльності якого є розподілення та постачання газу.

З 08.02.2010 року по 15.02.2010 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Луганській області проведена перевірка за період з січня 2009 року по січень 2010 року діяльності ВАТ «Луганськгаз» з питання правильності формування та застосування роздрібних цін (тарифів) на природний та скраплений газ, який реалізується населенню та іншим споживачам.

За результатами перевірки складено акт від 15.02.2010 року №63, з якого вбачається, що підприємством у період з 01.01.2009 року по 18.02.2009 року включно, при розрахунках з установами та організаціями, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промисловими споживачами та іншими суб'єктами господарювання, порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2006р. №605 «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» із змінами, внесеними постановою КМУ від 30.10. 2008 року №998 , застосувалась ціна природного газу у розмірі - 2020,25 грн. за 1000 м3 без ПДВ, при обґрунтованій на той час - 1152.00 грн. за 1000 м3 без ПДВ. Вказані дії дали можливість підприємству необґрунтовано отримати виручку -13 508 499,18грн.

За результатами порушень відповідачем прийнято рішення від 16.02.2010 року № 28 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, які складаються з вилучення в доход держави необґрунтовано одержаної виручки у сумі - 13 508 499,18грн., та штрафу у подвійному розмірі суми отриманої виручки в сумі 27 016 998,36 грн.

Колегія суддів зазначає, що в обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на те, що постанови НКРЕ України від 29.01.2009 року №№ 56, 57 прийняті незаконно, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 28.01.2009 № 36 станом на 29.01.2009 року ще не набрала законної сили, отже НКРЕ України на 29.01.2009 року ще не була повноважна приймати зазначені постанови. Відтак, позивач з 01.01.2009 року по 18.02.2009 року не мав права, на думку відповідача, застосовувати граничні ціни для відповідних споживачів за період з 01.01.2009 року по 18.02.2009 року у розмірі 2020,25грн. за 1000м3 без ПДВ замість 1152,00грн. за 1000м3, який затверджено постановою КМУ від 30.10.08р. №998.

З таким висновком відповідача колегія суддів не може погодитись, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та нормативним актам, якими було врегульовано на той час застосування та розміри граничних рівнів цін.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2009 року №36, із змінами, внесеними постановою КМУ від 04.02.2009 року №92, були внесені зміни до постанови КМУ від 25.12.1996 року №1524, згідно з якими НКРЕ України були надані повноваження з 01 січня 2009 року встановлювати граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання за погодженням з Мінекономіки.

Постановами НКРЕ №№ 194, 195 від 19.02.2009 року затверджений граничний рівень ціни на природний газ на 2009 рік, з урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом на рівні 2020,25 грн. за 1000 м3.

При цьому, згідно з абзацом другим пункту 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 21.04.1998 року №335, рішення Комісії, прийняті в межах її повноважень, є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, які здійснюють діяльність на оптовому ринку електроенергії, ринках газу, нафти та нафтопродуктів.

У зв'язку з цим, постанови НКРЕ України №№194, 195 від 19.02.2009 року були прийняті в межах повноважень НКРЕ та є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності.

Відтак, застосовуючи граничну ціну на природний газ на рівні 2020,25 грн. за 1000 м3 без урахування ПДВ, цільової надбавки, тарифів на його транспортування та поставки в період з 01.02.2009 року по 18.02.2009 року у розмірі 2020,25 грн. позивач виконував вимоги вказаних постанов.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, та наданої відповідачем апеляційної скарги, відповідачем змішуються поняття «набрання чинності нормативно-правовим актом», та поняття «дати, з якої змінюються правові відносини, що регулюються цим нормативно правовим актом».

Датою набрання чинності нормативно-правовим актом є дата, з якої виконання цього нормативно-правового акту є обовязковим на всій території України. Водночас, відносини, що змінюються цим нормативно-правовим актом змінюється із дня, що зазначений в такому нормативно-правовому акті. Таким чином, зміна граничних рівнів цін та тарифів з 01 січня 2009 року не є датою набрання Постановою КМУ чинності, а є датою, з якої змінюються правовідносини щодо визначення розміру граничних цін та тарифів.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем, при розрахунку суми необґрунтовано отриманої виручки, не враховано той факт, що ціна поставки газу позивачу дорівнює ціні реалізації газу самим позивачем.

Як вбачається з наданих договорів поставки природного газу з додатковими угодами, укладеними між позивачем та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", позивач у 2009 році закуповує природний газ для його подальшої реалізації промисловим споживачам у ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором поставки природного газу №06/09-290 від 25.02.2009 року.

Пунктом 5.1. договору №06/09-290 від 25.02.2009 року передбачено, що ціна природного газу з 01 січня 2009 року за 1 000 (одну тисячу) куб. м. становить 2020,25 гривень.

Також позивач у 2009 році закуповує природний газ для його подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів у ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором поставки природного газу №06/08-2341 від 31.12.2008 року.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року до договору поставки природного газу №06/08-2341 від 31.12.2008 року, саме з 01.01.2009 року пункт 5.1. договору було викладено в редакції, у відповідності до якої ціна за 1 000 куб. м. газу становила 2020,25 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу.

За таких обставин , у відповідача були відсутні підстави робити висновки щодо отримання позивачем будь-якої виручки (вигоди) через реалізацію природного газу за новими граничними цінами в 2009 році, оскільки нові граничні ціни були застосовані до самого позивача, як до покупця природного газу у ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у відповідності до укладених договорів.

За наслідками викладеного та відповідно до нормативного припису ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якого, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, колегія суддів вважає що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду, не вбачається, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасуванню його не має. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 14 вересня 2010 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2010 року у адміністративній справі № 2а-2012/10/1270 за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області треті особи - Національна комісія регулювання електроенергетики України, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про скасування рішення № 28 від 16.02.2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: Дяченко С.П.

Судді: Сіваченко І.В.

ОСОБА_5