Справа № 2а-16386/10/0570
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року справа №2а-16386/10/0570 < приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

зал судового засідання № 5 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П., суддів: Сіваченко І.В., Шишова О.О.

при секретарі судового засідання Запорожцевій Г.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 , представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-16386/10/0570 за позовом ОСОБА_5 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу від 05.03.2010 року № 41-ВК/5д

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу від 05.03.2010 року № 41-ВК/5д., яким позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання завдань, покладених на територіальне управління ГДІ на транспорті.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-16386/10/0570 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 05.03.2010 року № 41-ВК/5д.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5, судові витрати 3,40 грн.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач по справі, звернувся з апеляційною скаргою. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; неповним з»ясуванням обставин справи. Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Просив постанову суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для розгляду новим складом колегії суддів.

Представник позивача під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою; ухвалена судом на підставі повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі.

Представники відповідача вважали рішення суду незаконним; наполягали на його скасуванні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи дану справу адміністративний суд виходить з того, що згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Статтею 14 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, повязаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

У відповідності до ст.ст. 147 - 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розпис.

За нормами ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Планові перевірки здійснюються не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки здійснюються лише на підставі надходження в письмовій формі заяви (повідомлення) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки поданих фактів та виконання припису про порушення цього законодавства. Не частіше одного разу на квартал здійснюються рейдові перевірки дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавчих і нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки пасажирських перевезень та безпеки дорожнього руху. Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

Вказаний порядок здійснення контролю визначений Кабінетом Міністрів України у затвердженому Постановою від 08.11.2006 року № 1567 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі Порядок № 1567). Згідно з п.п. 3 та 4 наведеного Порядку, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, мм. Києві та Севастополі. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права , виходячи з наступного:

Відповідно наказу від 05.03.2010 року № 41-ВК/5д, за порушення п. 3 та п.п. 5.1 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 14.12.2005 року № 888 в частині невиконання завдань, покладених на територіальне управління ГДІ на транспорті щодо здійснення контролю за додержанням субєктами господарювання, які здійснюють діяльність у сфері автомобільного транспорту, та невиконання розпорядження ГДІ на транспорті від 03.10.2008 року № 41/1-8-3050 ОСОБА_5 оголошено догану.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стали такі обставини:

- не проведення ОСОБА_5 в строк, визначений у вимозі Дебальцевської транспортної прокуратури, перевірки додержання суб'єктами господарювання ліцензійних вимог, тобто, не виконання п.3 та п.п.5.1. Положення про територіальні органи Головавтотрансінспекції, затвердженого наказом Мінтранспорту України № 888 від 14.12.2005 року.

-

- не повідомлення Головавтотрансінспекцію про надходження вимоги Дебальцевської транспортної прокуратури, тобто, порушення розпорядження Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 41/1-8-3050 п від 03.10.2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що висновки Донецького окружного адміністративного суду відносно того, що ОСОБА_5 вчинив необхідні дії з організації проведення перевірок та не був ознайомлений зі змістом наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 41/1-8-3050 п від 03.10.2008 р., не відповідають обставинам справи.

Проте, з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить матеріалам справи .

Так, з матеріалів справи видно, що вимога Дебальцевської транспортної прокуратури від 03.10.2009 року надійшла до територіального управління Головної транспортної інспекції в Донецькій області - 26.11.2009 року зі строком виконання до 01.12.2009 року. Тобто, зазначена вимога отримана ТУ ГДІ на транспорті в Донецькій області з запізненням на 23 дні. На ній міститься резолюція позивача зі зверненням до ОСОБА_6: «При наявності підстав організувати позапланові перевірки».

В той же день 27.11.2009 року ОСОБА_5П на адресу Дебальцевської транспортної прокуратури Донецької області скерував інформацію про те, що лист прийнятий, як підстава для проведення позапланових перевірок виконання ліцензійних умов. Результати перевірок будуть повідомлені додатково.

Відповідно до п.2.7 Порядку контролю за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", затвердженого наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства транспорту та зв'язку України N 10/120 від 1 лютого 2008 року для проведення перевірки органи контролю видають наказ про створення комісії з перевірки (далі - комісія), у якому зазначаються найменування ліцензіата, щодо якого буде здійснюватися перевірка, та строк проведення перевірки.

Таким чином, на виконання п.2.7 зазначеного Порядку та вимоги Дебальцевської транспортної прокуратури, ОСОБА_5 було підготовлено наказ № 14 від 12.01.2010 року про створення комісії з перевірки дотримання ФОП Політанським ліцензійних вимог. ОСОБА_5 було доручено проведення зазначеної перевірки заступнику начальника відділу ліцензування - ОСОБА_6 Натомість, останній не вчинив жодних дій з виконання доручення начальника територіального управління, що підтверджуються службовою запискою ОСОБА_5 від 03.02.2010 року, письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 15.02.2010 року та актом від 02.02.2010 року про відмову ОСОБА_6 надати пояснення щодо невиконання доручень керівника.

Крім того, 01.03.2010 року ОСОБА_5 до Дебальцевської транспортної прокуратури було направлено лист № 05/03-421 із зазначенням наслідків проведення перевірок.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5, як начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Донецькій області, були вжиті всі необхідні дії з метою виконання вимоги Дебальцевської транспортної прокуратури.

Колегія суддів звертає увагу на те , що посилання відповідача в наказі , на розпорядження ГДІ на транспорті від 03.10.2008 року № 41/1-8-3050., як на підставу для притягнення до дисциплінарної відповідальності, є необґрунтованим , оскільки станом на 03.10.2008 року позивач

фактично не працював у вказаному територіальному управлінні.

Про це свідчить постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2009 року у справі № 2-а-15292/08/0570 (арк справи 63-66), з якої вбачається, що 01.07.2008 року наказом відповідача від 01.07.2008 року № 782-ВК/5п, позивач був звільнений з посади начальника ТУ ГДІ на транспорті в Донецькій області за одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Вказаною постановою апеляційної інстанції позивач був поновлений на посаді.

З огляду на наведене, позивач з дня звільнення - 01.07.2008 року по 21.04.2009 року - дату винесення рішення Донецьким апеляційним адміністративним судом, фактично не працював на посаді начальника ТУ ГДІ на транспорті в Донецькій області.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач не був ознайомлений з розпорядженням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті № 41/1-8-3050 п від 03.10.2008 року, яке в подальшому стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо посилання відповідача на порушення поцесуальниї строків колегія суддів зазначає наступне:

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчені часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації позову у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, як стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗоТ України працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору в суд в тримісячний строк з дня , коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_5 з 05.05.2010 року по 28.05.2010 року знаходився на лікарняному.

КАС України надає право стороні, яка пропустила строк на звернення до суду відновити пропущений строк у разі, якщо причини, які його спричинили були поважними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що факт знаходження на лікарняному є поважною причиною, тому поновив позивачу пропущений процесуальний строк для звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведених доводів та обставин, на думку колегії суддів у відповідача не було підстав для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивач вчинив необхідні дії з організації проведення перевірок, які були проведені, при цьому відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів юридичного факту ознайомлення позивача із розпорядженням від 03.10.2008 року, невиконання якого виступило підставою для застосування стягнення.

Щодо доводів відповідача стосовно порушення порядку автоматичного розподілу вказаної судової справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.15-1 КАС України, позовні заяви, що подаються до суду можуть бути предметом судового розгляду , в порядку їх надходження підлягають обов»язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

У розумінні норм КАС України та Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах, відсутність підписів голови суду та керівника апарату не могла вплинути на наслідки розподілу справи між суддями Донецького окружного суду, рівно як і не могла стати підставою для відводу складу суду.

За наслідками викладеного та відповідно до нормативного припису ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якого, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду, не вбачається. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 29 жовтня 2010 року.

Керуючись статтями 184, 195, 196, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-16386/10/0570 за позовом ОСОБА_5 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про визнання протиправним та скасування наказу від 05.03.2010 року № 41-ВК/5д - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: С.П. Дяченко

Судді: І.В. Сіваченко

ОСОБА_7