Справа № 826/6783/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 вересня 2015 року № 826/6783/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району м. Києва, за участі третьої особи - Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району м. Києва та товариства з обмеженою відповідальністю «МОВЄ» про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.04.2015 року позивачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, заявлених до ТОВ «МОВЄ» та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов'язання Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району м. Києва внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про звільнення з посади директора ТОВ «Мовє» ОСОБА_1

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив йому у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відкликання ОСОБА_1 з посади керівника ТОВ «Мовє» на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року по цивільній справі № 760/16811/13-ц (2-488913).

26.05.2015 року в судовому засіданні у справі суд протокольною ухвалою залучив до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В судовому засіданні, призначеному на 16.07.2015 року, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача надав до суду заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами і третьою особою документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне

З матеріалів справи вбачається, що в період з вересня 2011 року по червень 2015 року ОСОБА_1 був одним із засновників TOB «МОВЄ» (з часткою у статутному фонді товариства у розмірі 24 %), а 30.09.2011 року призначений на посаду директора зазначеного товариства на підставі рішення Загальних зборів учасників ТОВ «МОВЄ» (протокол від 26.09.2011 року) і наказу від 30.09.2011 року № 1, про що був зроблений відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Надалі, 02.07.2012 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення його із займаної посади за власним бажанням, та відповідно до правил, визначених нормами Закону України «Про господарські товариства» повідомив інших учасників ТОВ «МОВЄ» про необхідність скликання на 10.09.2012 року Загальних зборів Учасників товариства для прийняття рішення про відкликання директора.

У зв'язку з неприбуттям учасників Товариства та/або їх уповноважених представників такі Загальні збори Учасників ТОВ «МОВЄ» не відбулися та відповідно рішення про відкликання ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «МОВЄ» і призначення нового директора не приймалися.

Як наслідок, в серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «МОВЄ» з вимогами про визнання його як директора зазначеного товариства звільненим з посади за власним бажанням.

07.10.2013 року за результатами розгляду вказаного позову ОСОБА_1 Солом'янський районний суд м. Києва прийняв заочне рішення по цивільній справі № 760/16811/13-ц (2-4889/13), яким позов задовольнив частково, а саме - визнав ОСОБА_1 таким, що звільнений з посади директора ТОВ «МОВЄ» на підставі ст. 38 КЗпП з дня набрання даним рішенням чинності. Згідно відмітки на рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року воно набрало законної сили 15.12.2013 року.

В жовтні 2014 року позивач надіслав на адресу Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району м. Києва заяву від 03.10.2014 року з доданою до нього копією рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу змінами в установчих документах, а саме: щодо зміни (відкликання) керівника товариства.

За результатами розгляду вказаних документів Відділ державної реєстрації надав ОСОБА_1 письмову відповідь (лист від 17.10.2014 року № 5246/01.5-18) про відмову у внесенні змін до відомостей про юридичну особу, мотивуючи тим, що подані позивачем документи не можуть бути підставою для внесення таких змін в силу норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Незгода позивача з відмовою відповідача у внесення відповідних змін у відомостях щодо керівника ТОВ "МОВЄ", зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

У відповідності до норм ч. 1, 4, 5 ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Тобто, зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності з дня їх державної реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни.

В свою чергу, правовідносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року № 755-ІV (надалі - Закон №755-ІV).

Так, в розумінні норми ч. 1 ст. 4 цього Закону «державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Статтею 6 Закону №755-ІV передбачено, що державний реєстратор, зокрема, проводить державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; проводить державну реєстрацію змін до установчих документів юридичних осіб та державну реєстрацію зміни імені або місця проживання фізичних осіб - підприємців; проводить державну реєстрацію припинення юридичних осіб та державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичними особами - підприємцями; вносить до Єдиного державного реєстру відомості про державну реєстрацію особи на підставі рішення суду.

Статтею 11 цього Закону передбачено порядок ведення реєстраційних справ, згідно якого, зокрема, державний реєстратор після внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця зобов'язаний сформувати реєстраційну справу. Реєстраційна справа має реєстраційний номер, який присвоюється при внесенні запису про проведення державної реєстрації до Єдиного державного реєстру. У реєстраційній справі юридичної особи зберігаються, зокрема, документи, що подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, зокрема один примірник оригіналів установчих документів; документи, що подаються для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, зокрема один примірник оригіналів змін до установчих документів та/або один примірник установчих документів у новій редакції; судові рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; документи, що подаються для внесення до Єдиного державного реєстру судового рішення щодо відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; копії повідомлень, зокрема про відмову у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів; судові рішення, що стали підставою для внесення до Єдиного державного реєстру запису щодо припинення юридичної особи; заяви, запити про доступ до документів з реєстраційної справи; документи, що подаються для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі тощо.

В силу норм ч. 1 ст. 17 Закону №755-ІV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

З контексту наведених положень норм ст. 6 та 17 цього Закону №755-ІV слідує, що одним із основних принципів державної реєстрації є заявочний принцип, тобто про створення юридичної особи, зміни, які відбулися у юридичної особи та припинення юридичної особи заявляється до органу державної реєстрації шляхом подання заявником певного пакету документів визначеного Законом або шляхом отримання судового рішення щодо зобов'язання вчинити певні реєстраційні дії.

В тексті поданої позовної заяви позивач вказує на те, що саме по собі Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року цивільній справі № 760/16811/13-ц (2-4889/13), на його думку, є достатньою підставою для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, в частині зміни (відкликання) керівника товариства.

Суд не погоджується з вказаною правовою позицією позивача з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, статтею 6 Закону №755-ІV визначені повноваження державного реєстратора, зокрема, вносити до Єдиного державного реєстру відомості про державну реєстрацію особи на підставі рішення суду.

При цьому, внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу на підставі рішення суду визначені у статтях 31, 38, 39, 41 Закону № 755-ІV.

Зокрема, статтею 31 цього Закону визначений порядок скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи на підставі судового рішення та порядок проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, пов'язаних з приведенням їх у відповідність із судовим рішенням, який передбачає, що у разі постановлення судового рішення щодо скасування рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про внесення змін до установчих документів юридичної особи або про визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи суд у день набрання законної сили судового рішення направляє юридичній особі - відповідачу таке судове рішення для вжиття заходів до приведення установчих документів у відповідність із прийнятим судовим рішенням, а також державному реєстратору для внесення запису про судове рішення щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи (ч. 1 ст. 31 цього Закону).

Статями 38 та 39 цього Закону визначений порядок державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язане та пов'язане з банкрутством юридичної особи. Так, державний реєстратор повинен не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, а також пов'язане з банкрутством юридичної особи внести до Єдиного державного реєстру запис щодо цього судового рішення та в той же день повідомити органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та юридичну особу, щодо якої було прийнято судове рішення, про внесення до Єдиного державного реєстру такого запису ( ч. 3 ст. 38, ч. 2 ст. 39 цього Закону).

Статтею 41 цього Закону визначений порядок внесення до Єдиного державного реєстру судового рішення щодо відміни державної реєстрації припинення юридичної особи.

Отже, вищевказаними приписами Закону №755-ІV чітко визначено випадки, коли судове рішення, яке набрало законної сили, може бути самостійною підставою для внесення до Єдиного державного реєстру запису щодо цього судового рішення, а не скасування реєстраційних записів, які були внесені державним реєстратором до прийняття такого судового рішення.

Натомість загальний порядок внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі врегульований нормами ст. 19 Закону № 755-IV.

Так, відповідно до частин першої, другої цієї статті Закону, у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення.

Вимоги до документів, що подаються державному реєстратору встановлені ст. 8 Закону № 755-IV.

З наведених вище норм Закону вбачається, що даний порядок внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про юридичну особою, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язані зі змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, передбачає в першу чергу повідомлення юридичною особою орган реєстрації щодо внесення відповідних змін до відомостей про юридичну особою, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язаних із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, яке включає самостійне рішення уповноваженого органу такої юридичної особи щодо подання державному реєстратору необхідних для цього документів, що таким чином виключає внесення таких змін на підставі рішення суду.

Дані норми ст. 19 Закону № 755-IV кореспондуються з нормами ст. ст. 6, 7, 59, 62 Закону України «Про господарські товариства»

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначений ст. 19 цього Закону порядок внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про юридичну особою, які не пов'язані зі змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, у т.ч. щодо внесення зміни відомостей про директора ТОВ «МОВЄ» не передбачає скасування записів про внесення таких змін на підставі рішення суду Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року, оскільки, в силу вимог Закону України «Про господарські товариства» обов'язковим для діяльності ТОВ є створення виконавчого органу, який обирається на загальних зборах, повноваження якого припиняються, у т.ч. шляхом переобрання.

Державний реєстратор у відповідності до норм Закону № 755-IV може внести запис про скасування державної реєстрації змін до керівника юридичної особи на підставі рішення суду з дотримання заінтересованою особою заявочного принципу проведення державної реєстрації таких змін, тобто з дотриманням порядку звернення до державного реєстратора про скасування реєстраційної дії відповідно до вимог вказаного Закону. А в іншому випадку, тобто без дотримання даної процедури, суд вважає фактичним втручанням в дискреційні повноваження державного реєстратора та перебиранням з боку суду його повноважень, визначених законом.

При цьому, в даному випадку втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Наявне в матеріалах даної справи рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року не містить інформації, що визначає реєстраційні дії, а лише зазначається про розірвання трудового договору з посиланням на КЗпП, що у свою чергу не є підставою для внесення державним реєстратором до Єдиного реєстру відповідних реєстраційних дій.

Згідно усних пояснень позивача та його представника, наданих в судових засіданнях у справі, та документів наданих до суду представниками позивача і третьої особи, наразі ОСОБА_1 являється засновником та керівником іншого підприємства (тобто, відсутній факт позбавлення позивача права на працю), податкову звітність як керівник ТОВ «МОВЄ» до ДПІ у Солом'янському районі м. Києва не подає більше року та заборгованість зазначеного товариства перед бюджетом відсутня.

Наведені обставини свідчать про наявність у контролюючого органу права на звернення до суду згідно норм абз. 5 ч. 2 ст. 38 ст. 19 Закону № 755-IV із позовом про припинення ТОВ «МОВЄ» та проведення в подальшому державної реєстрації припинення юридичної особи - ТОВ «МОВЄ» на підставі відповідного рішення суду.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів звернення ОСОБА_1 в досудовому порядку до ТОВ «МОВЄ» та/або його учасників із проханнями прийняти рішення на Загальних зборах про відкликання та переобрання директора товариства, звернення до державного реєстратора із пакетом необхідних документів для внесення змін про юридичну особу в Єдиному державному реєстрі, або звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про спонукання ТОВ «МОВЄ» до вчинення дій, пов'язаних із внесенням зміни до Єдиного державного реєстру про особу керівника товариства в порядку господарського чи цивільного судочинства, або звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів за захистом своїх прав внаслідок протиправних дій учасників ТОВ «МОВЄ» (в тому числі з метою розшуку останніх).

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов