Справа № 2-а-1756/11
Суддя: Місінкевич А. Л.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-1756/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2011 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в особі - судді А. Л. Місінкевич,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії згідно з Законом України „Про соціальний захист дітей війни,-

встановив :

27.04.2011 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії згідно з Законом України „Про соціальний захист дітей війни за період з 27.10.2010 року по день припинення права на таку допомогу. Позов мотивує тим, що являється дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни. Всупереч вимогам статті 6 цього закону позивачу доплата до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в 2010 році виплачувалась не в повному розмірі. Посилаючись на обовязок виконання вимог закону відповідачем, просить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі провести нарахування та виплату недоплаченого за період з 27.10.2010 року по день припинення права на таку допомогу підвищення до пенсії, як дитині війни у відповідності до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідач у встановлений термін не подав до суду заперечення проти позову та документи на підтвердження заперечень або заяву про визнання позову.

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі обставин, повідомлених позивачем.

Дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач являється дитиною війни, що підтверджується пенсійним посвідченням, довідкою управління ПФУ, та має право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Згідно ст.6 вказаного Закону дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, попри відсутність встановлених в законодавчому порядку обмежень щодо нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії дітям війни у 2010-2011 роках, відповідач, діючи всупереч вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у період з 27.10.2010 року до 07.06.2011 р. не виплачував позивачу щомісячне підвищення до пенсії у повному обсязі - в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Положення постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, у відповідності з якою діє відповідач, суперечать Закону Про соціальний захист дітей війни, а тому не підлягають застосуванню, виходячи з принципу пріоритету законів над підзаконними актами.

Встановлено, що позивачу, як дитині війни, зазначеними Законами передбачено довічну щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка в силу ст. 22 Конституції України обмежена або скасована бути не може і тому з 07.06.2011 року право позивача на таку соціальну допомогу не зникне, а буде продовжувати існувати, таким чином право позивача слід захистити, щоб запобігти виникненню умов, які становлять таке порушення та не допустити подальшого існування таких умов. Тому слід зобовязати відповідача нарахувати та щомісячно виплачувати передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни державну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком починаючи з 27.10.2010 року по день припинення права на таку допомогу.

Крім того, відповідно до ст.3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи, що рішення ухвалене на користь позивача, судовий збір згідно вимог ч.2 ст. 88, ст. 94 КАС України, слід стягнути з відповідача. Разом з тим, згідно п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 „Про державне мито управління Пенсійного фонду України звільняється від сплати державного мита.

В силу п.8 ч.6 ст. 183-2, абз. 2 ч.1 ст. 256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 11, 86, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ярмолинецькому районі нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком (обчисленої відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 27.10.2010 року по день припинення права на таку допомогу.

Постанову звернути до негайного виконання.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2