Справа № 2а-1196/09/1708
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2011 р. Справа № 49441/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Олендера І.Я., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

встановила:

У квітні 2009 року позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання неправомірними дій та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з липня 2007 року по січень 2009 року.

Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є матірю малолітньої дитини та відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», їй як особі яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна виплачуватися допомога в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Оскаржуваною постановою позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Управління соцзахисту зокрема посилається на те, що статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що особи які беруть участь в справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає доцільним розглядати справу відповідно до ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія судді приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матірю є матірю малолітньої дитини що підтверджується свідоцтвом про народження та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції від 09.07.2007 року) має право на отримання допомоги по догляду за дітьми до досягнення нею трирічного віку у встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції від 09.07.2007 року), допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі встановленому прожитковим мінімумом для дітей віком до шести років.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України права та свободи людини є невідчужуваними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Положення статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Статтею 62 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 434 гривні, з 1 квітня - 463 гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Щодо позовних вимог про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення таких, оскільки відповідно до ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в наступних розмірах: з 01 січня 526 грн., з 01 квітня 538 грн., з 01 липня 540 грн., а згідно пункту 23 цього Закону, підпункт 8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року 50%, з 01 січня 2009 року 75%, з 01 січня 2010 року 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців».

Саме тому, у 2008 році, нарахування та виплата вказаної допомоги здійснювались відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та положень Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності», якими визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн., і дане положення рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, щодо не застосування строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Згідно приписів ст. 100 КАС України (в редакції чинній в момент звернення позивача до суду та винесення судом першої інстанції рішення постанови) пропущення строку звернення до адмінстративного суду є підставою для відмови у задоволенні адмінстративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач при розгляді справи в суді першої інстнації наполягав на застосуванні строку звернення до адміністнративного суду визначеного ст. 99 КАС України.

Відповідно до вище наведеного та того, що позивач звернувся до суду аж 06.02.2009 року, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування строку звернення до суду, визначеного ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) та відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

З огляду на те, що судом першої інстанції постанову прийнято з порушенням норм матеріального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації задоволити.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23.04.2009 року у справі №2а-1196/09/1708 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Олендер

ОСОБА_2