Справа № 817/2287/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/2287/15

07 вересня 2015 року 11год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача: представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Прокуратури Черкаської області
про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Черкаської області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2014 року по 18.08.2015 року в сумі 76462,05 грн. та зобов'язати відповідача внести до трудової книжки запис про звільнення з 18.09.2015 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом відповідача був звільнений з Прокуратури Черкаського району з 15.12.2014 року, проте до 18.08.2015 року не отримав своєї трудової книжки. Вважає, що з огляду на затримку видачі трудової книжки днем звільнення є день її направлення поштою, а період затримки - часом вимушеного прогулу.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що безпосередньо позивач у день свого звільнення не з'явився за отримання трудової книжки, у зв'язку з чим його було повідомлено телефоном про можливість її отримання. Проте, позивач повідомив працівників кадрового відділу, що отримає трудову книжку особисто пізніше. З огляду на це трудова книжка йому не надсилалася поштою до моменту отримання від нього письмової згоди на таке надіслання. Вважає дії відповідача правомірними, наголошує, що вина останнього у затримці видачі позивачу трудової книжки відсутня, відтак немає підстав для зміни дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що у період з 26.05.2014 року по 15.12.2014 року позивач - ОСОБА_2, обіймав посаду заступника прокурора Черкаського району.

Наказом прокурора Черкаської області від 15.12.2014 року №1019к позивача звільнено з посади заступника прокурора Черкаського району на підставі ст. 38 КЗпП - за власним бажанням, з 15.12.2014 року, про що до його трудової книжки серії БТ-І №7968248 внесено відповідний запис (а.с. 20-21, 86-89).

У день звільнення ОСОБА_2 був відсутній на роботі (а.с. 71-72).

15.12.2014 року працівниками відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області складено акт про те, що у день звільнення позивач не звернувся за отриманням трудової книжки (а.с. 19).

16.12.2014 року провідним спеціалістом відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області складено довідку про повідомлення позивача засобами телефонного зв'язку про його звільнення та про необхідність з'явитись для отримання копії наказу про звільнення і трудової книжки (а.с. 70).

Листом від 01.08.2015 року, зареєстрованим 07.08.2015 року за вх. №30543 вх. 15, ОСОБА_2 звернувся до Прокуратури Черкаської області з проханням надіслати на його адресу трудову книжку (а.с. 4, 68).

Листом від 17.08.2015 року за вих. №11-1297вих. 15 Прокуратура Черкаської області 18.08.2015 року надіслала на адресу ОСОБА_2 копії наказу про звільнення та його трудову книжку, які отримані останнім 20.08.2015 року (а.с. 22-24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 48 Кодексу законів про працю України (надалі - Кодекс), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно з ч. 2 ст. 47 Кодексу, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року №58, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (надалі - Інструкція), передбачено, що у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачу, який в день звільнення був відсутній на роботі, не було надіслано поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання ним трудової книжки.

Вказана обставина також підтверджена допитаним у судовому засіданні в якості свідка працівником відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області ОСОБА_3

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на складені ним акт та довідку, оскільки останні не свідчать про виконання ним встановленого законом обов'язку щодо письмового повідомлення працівника про необхідність отримання трудової книжки.

Крім того, повідомлення позивачем причин неможливості прибути за місцем роботи для отримання трудової книжки у день його звільнення та висловлення ним наміру отримати її особисто пізніше, теж не звільняють відповідача від виконання зазначеного обов'язку.

Отже, відповідачем, як роботодавцем, допущено безпідставну та протиправну затримку видачі позивачу його трудової книжки.

Частиною 6 статті 235 Кодексу визначено, що в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Абзацом 7 пункту 4.1 Інструкції встановлено, що днем звільнення при затримці видачі трудової книжки з вини власника вважається день видачі трудової книжки.

Враховуючи, що трудову книжку відповідач фактично надіслав позивачу поштою, за його письмовою згодою, лише 18.08.2015 року, ця дата вважається датою її видачі, а відтак і датою звільнення, яка повинна бути відображена у трудовій книжці (а.с. 23).

Таким чином, за період з 15.12.2014 року по 18.08.2015 року, а не 18.09.2015 року, як зазначає позивач у заяві про зміну позовних вимог, відповідачем належить сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки Прокуратури Черкаської області, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 370,55 грн. (а.с. 18).

За змістом пункту 5, пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Тому, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який належить стягнути на користь позивача складає 61881,85 грн., з розрахунку 370,55 грн.*167 робочих днів.

За наведених обставин, позовні вимоги в цій частині є належними та обґрунтованими та підлягають до задоволення, водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 14580,20 грн. та зобов'язання відповідача внести до трудової книжки запис про звільнення з 18.09.2015 року, з огляду на їх безпідставність.

Судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час затримки видачі трудової книжки у сумі 61881 (шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн. 85 (вісімдесят п'ять) коп.

Зобов'язати Прокуратуру Черкаської області внести до трудової книжки ОСОБА_2 запис про зміну дати звільнення з роботи з 15.12.2014 року на 18.08.2015 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.