Справа № 2а-5285/10/1270
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 року справа №2а-5285/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого Арабей Т.Г.

Суддів Геращенка І.В., Губської Л.В.

при секретарі Тімченко М.Ю.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 20.07.2010р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 року по справі № 2а-5285/10/1270 за позовом ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові до Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 480257,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові звернувся до суду з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 480257,31 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010р. позовні вимоги були задоволені повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" на користь ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові борг по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 480257,31 грн., у тому числі за списком № 1 в сумі 463709,70 грн., по списку № 2 в сумі 16547,61 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважав помилковим рішення суду щодо стягнення боргу за період з 01.02.2010 року по 30.04.2010 року, оскільки апелянт в цей період перерахував коштів з переплатою.

У судовому засіданні апелянт частково змінив апеляційну скаргу,зазначивши, що сплачені суми в період з 01.02.2010 року по 30.04.2010 року зараховані у рахунок погашення попередніх боргів, а тому не брати до уваги обґрунтування апеляційної скарги в цій частині.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ,надав письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно до п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого наказом Президента України від 1 березня 2001 року N 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 N 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.02.2008 N 5-5), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 13 березня 2008 р. за N 209/14900, за приписами п.1.1 якого ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі , що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові , є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ст. 12 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями.

Стаття 18 КАС України визначає предметну підсудність адміністративних справ. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

- адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

- усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 наведеної статті окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Таким чином, дана справа відповідає визначенню адміністративної справи. Спір є публічно-правовим. Сторонами спору є юридична особа та орган, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто є субєктом владних повноважень, а тому твердження апелянта щодо непідсудності даної справи адміністративному суду є хибними і задоволенню не підлягають.

Стосовно порушення норм матеріального права колегія зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Стаханівський завод технічного вуглецю» зареєстровано платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області (а.с. 6).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України (36-2003-п), та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12).

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» також встановлено, що порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій зберігається той, який діяв до набрання чинності цього Закону.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, па роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз.4 ст. 2 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, пенсії, призначені відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають відшкодуванню органам Пенсійного фонду України підприємствами, установами та організаціями, в яких працівники здобули стаж для призначення пенсії на пільгових умовах .

Пунктом 6.4 Інструкції № 21-1 передбачено, що органами Пенсійного Фонду України розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20 січня.

Таким чином, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду України за рахунок відповідних підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, суму боргу, пред'явлену до стягнення, складають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком № 1 за за лютий-квітень 2010р. на суму 463709,70 грн. та за списком № 2 на суму 16547,61 грн.(а.с.16-43).

Розмір витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. пунктами "а", "б" -"з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обґрунтовується відповідним розрахунком і розрахунки направлялися відповідачу та апелянтом у судовому засіданні не спростовується.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що діюче законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких підприємства звільняються від обов'язку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати пенсій особам, пенсії яким призначені за Списком № 2, і законом не визначена залежність відсутності обов'язку відшкодовувати спірні витрати від будь-яких обставин.

Отже, при надісланні позивачу розрахунків органи Пенсійного фонду діяли в порядку, передбаченому діючими нормативно-правовими актами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення органів Пенсійного фонду відповідають діючому законодавству та фактичним обставинам.

Матеріали справи, а також її фактичні обставини свідчать про наявність у відповідача обов'язку щодо сплати зазначених в адміністративному позові витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; розмір вказаних витрат підтверджений відповідним розрахунком та не спростований відповідачем.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 року по справі № 2а-5285/10/1270 за позовом ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Стаханові до Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 480257,31 грн. залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 жовтня 2010 року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 27 жовтня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Т.Г.Арабей

Судді І.В.Геращенко

ОСОБА_4