Справа № 809/176/13-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 876/7507/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників відповідача Доронюк Д.І., Токара В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_3 10.01.2013 року звернулася в суд з адміністративним позовом до ДПІ у м. Івано-Франківську, в якому просила визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2012 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30903,75 грн., з яких за основним платежем 25183,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 5720,75 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що при перевищенні доходу в 2010р. 500 тис. грн., згідно з Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" необхідно перейти на загальну систему оподаткування, починаючи з наступною звітного періоду, і ніяких штрафних санкцій чи донарахувань не передбачено, а тому донарахований податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2010р. в сумі 2300,00 грн. є незаконним.

Крім того, не погоджується із виключенням з витрат в 2011 року суми в розмірі 111 841,00 грн., внаслідок чого начебто необґрунтовано донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2011 рік в сумі 22 883,00 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 01.02.2007 року зареєстрована виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як фізична особа-підприємець.

В період з ІІІ кварталу 2009 року по ІV квартал 2010 року позивач здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування по торгівлі, наданню в найм нерухомого та рухомого майна, а з червня 2010 року перевезенню вантажів та території України та за її межами.

ДПІ в м. Івано-Франківську в період з 17.09.2012 року по 28.09.2011 року та з 01.10.2012 року по 05.10.2012 року проведена документальна планова виїзна перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року.

Проведеною ДПІ в м. Івано-Франківську перевіркою встановлено, що валовій дохід ФОП ОСОБА_3 від підприємницької діяльності 25.11.2010 року перевищив 500 тис. грн.

За результатами перевірки складено акт №9278/17-2/ від 12.10.2012 року, яким встановлено порушення позивачем:

- п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44 п.176.1 ст.176 п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, п.6 ст.128 ГК України;

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", п.177.2 п.177.3, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок з доходів від підприємницької діяльності за 2010 рік в сумі 2300,00 грн., за 2011 рік в сумі 22883,00 грн.

На підставі акта перевірки №9278/17-2/ від 12.10.2012 року начальником ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30903,75 грн., з яких за основним платежем 25183,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 5720,75 грн. (а.с.54).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 29.10.2012 року ФОП ОСОБА_4 було застосовано процедуру адміністративного оскарження, однак рішення податкових органів усіх інстанцій податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2012 року залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України до складу витрат було включено витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також наголошує, що є безпідставним посилання позивача в позовній заяві на те, що в акті перевірки жодним чином не наведений розрахунок суми в розмірі 111841,00 грн., який включений позивачем до складу валових витрат в 2011 році, оскільки відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, платниками податків фізичними особами, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1003 не передбачено розрахунок витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи та у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень; юридичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Під виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) розуміється сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

При цьому обсяг виручки для підприємця, який застосовує спрощену систему оподаткування, виступає лише критерієм для визначення можливості перебування на такій системі обліку та звітності. Оскільки, в контексті положень зазначеного вище Указу виручка від реалізації продукції для підприємця, що застосовує спрощену систему оподаткування, є критерієм визначення можливості перебувати на даній системі оподаткування, то для підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування не передбачено базу оподаткування так само як і об'єкт оподаткування.

Згідно абз.1 ст.5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі порушення вимог, установлених ст.1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до ст.2 зазначеного Указу, до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника не включаються доходи, що обкладаються єдиним податком. Ставки єдиного податку встановлюються місцевими радами виключно з врахуванням меж дозволеного Указом обсягу виручки для суб'єктів малого підприємництва - 500 тис. грн. за календарний рік. Тобто з норм Указу слідує, що за обсяги виручки, які одержано з порушенням вимог Указу (з перевищення понад 500 тис. грн.) єдиний податок сплачуватись не може.

Враховуючи зазначене, суми перевищення понад 500 тис. грн. повинні оподатковуватися окремо, згідно з нормами чинного податкового законодавства.

Відповідно до п.22.10 ст.22 Закону України "'Про податок з доходів фізичних осіб" до набрання чинності спеціального закону з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи підлягають оподаткуванню згідно з ІV розділом Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" із змінами і доповненнями з урахуванням п.9.12 ст.9 цього Закону.

Згідно пп.9.12.2 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у пп.9.12,1 цього пункту (одержаними не за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, тобто не згідно з нормами Указу або Декрету), то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом.

Відповідно до пп.4.2.8 п.4.2 ст.4 зазначеного вище Закону, до складу загального місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку, включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Таким чином, якщо в підприємця - суб'єкта спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, протягом звітного року обсяг виручки перевищить визначений ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" граничний рівень 500 тис. грн., то такий підприємець повинен на підставі пп.4.2.8 п.4.2 ст.4, пп.8.1.3 п.8.1 ст.8 та ст.18, 19 Закону включити цю суму перевищення до складу загального річного оподатковуваного доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб за ставкою пп.7.1 ст.7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Як видно з матеріалів справи документальною перевіркою встановлено, що валовий дохід позивача з перевищення понад 500 тис. грн., яке було досягнуто 25.11.2010 року без ПДВ становить 101692,00 грн. Витрати, відповідно до представлених на час перевірки первинних документів документально підтверджені в сумі 85326,00 грн., чистий доход складає 16366,00 грн., тобто встановлено заниження чистого доходу за 2010 рік в результаті неналежного ведення обліку доходів і витрат в сумі 15336,00 грн., в порушення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян".

Згідно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та ст.13 Інструкції Про прибутковий податок з громадян (Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю), затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 року №12, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

З 01 січня 2011 року оподаткування доходів отриманих від провадження господарської діяльності здійснювалось згідно норм ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно п.177.2, 177.3 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Так з матеріалів справи видно, що під час перевірки встановлено безпідставне включення позивачем в 2011 року витрат в розмірі 111841,00 грн. без підтвердження первинними документами витрачених сум в порушення вимог п.177.2, 177.3, 177.4, ст.177 ПК України.

Колегія суддів погоджується, що є необґрунтованим твердженням позивача, що під час перевірки перевіряючим було надано усі первинні документи, які підтверджували правомірність включення ФОП ОСОБА_3 сум до складу валових витрат за 2011 рік так як згідно п.44.6. ст.46 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п.44.7 цієї статті (протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки) платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки ревізорами ДПІ було виявлено неналежне ведення обліку доходів і витрат, і як наслідок завищення валових доходів за 2010р. на 20338,00 грн., заниження валових доходів за 2011р. на суму 32333,00 грн., завищення витрат за рахунок відсутності в їх підтвердження первинних документів витрачених сум згідно з операціями, за результатами або за участю яких у податковому періоді безпосередньо отриманий дохід на суму 35674,00 грн. за 2010 рік та на суму 111 841,00 грн. за 2011 рік.

В результаті вищевказаних порушень, на переконання колегії суддів, правомірно встановлено заниження оподатковуваного (чистого) доходу за 2010р. в сумі 15336,00 грн., за 2011р. в сумі 144 174,00 грн., внаслідок чого донараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2010р. в сумі 2 300,00 грн., за 2011р. в сумі 22 883,00 грн.

З огляду на викладене колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що до складу витрат було включено витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, що призвело до заниження оподатковуваного (чистого) доходу, а відповідно до несплати податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, вважає правомірним податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2012 року, так як позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності протягом звітного року перевищив обсяг виручки граничний рівень якої встановлений в розмірі 500 тис. грн.

Щодо покликання позивача на те, що при перевищенні обсягу виручки необхідно перейти на загальну систему оподаткування, починаючи з наступного звітного періоду, і ніяких штрафних санкцій чи донарахувань не передбачено, колегія суддів, виходячи з аналізу норм згаданого вище Указу, вважає зазначити наступне, що якщо в підприємця - суб'єкта спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, протягом звітного року обсяг виручки перевищить визначений граничний рівень 500 тис. грн., то такий підприємець повинен включити цю суму перевищення до складу загального річного оподатковуваного доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2013 року у справі №809/176/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 15.09.2015 року.