Справа № 826/3619/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

22 липня 2015 року № 826/3619/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач) з позовом до Міністерства оборони України (надалі також відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Генеральний штаб Збройних Сил України, в якому просила з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

- визнати ОСОБА_2 військовослужбовцем;

- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі смерті чоловіка ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- зобов`язати Міністерство оборони України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі смерті чоловіка ОСОБА_2 у відповідності до ст. 16 Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 на день смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї померлого військовослужбовця, смерть якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Треті особи позиції щодо заявленого позову не виклали, явки повноважного представника до суду не забезпечили.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду про наступне.
Як вбачається зі змісту Витягу з наказу №374 від 22.10.2014р., ОСОБА_2 у період з 11 травня 2014 року по 21 липня 2014 року безперервно брав участь в анти терористичній операції, забезпечував її проведення. ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій.

21 липня 2014 року ОСОБА_2 загинув у полі біля м. Луганськ. Згідно довідки №46 від 17.08.2014р. встановлено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 06.06.2011р. № НОМЕР_2 .

Матеріали справи свідчать, що 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Волинського обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в разі смерті військовослужбовця відповідно до ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом №ВСЗ/503 від 24.12.2014 року позивачеві відмовлено у зв`язку із тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 не може визначити чи проходив ОСОБА_2 військову службу і яким військкоматом був призваний.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю доводів відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з Наказу № 55, ОСОБА_2 , від 15 червня 2014 року був включений до складу військової частини В/Ч НОМЕР_1 , на посаду стрільця, помічника гранатометника 2-го відділення охорони, 3-го взводу 1-ї роти.

Перебуваючи в зоні бойових дій, ОСОБА_2 виконувались бойові завдання, в складі 24-го батальйону територіальної оборони «Айдар», В/Ч НОМЕР_1 , який перебуває у підпорядкуванні Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 9 статті 1 Закону визначено, що Військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 16-1 цього закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 цього закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Порядком «Про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» Затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року передбачено виключний перелік документів, які подаються родиною загиблого, для отримання одноразової допомоги. Зазначеним переліком не встановлено надання даних по військоматі, яким загиблий був призваний на військову службу.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність правових підстав для виплатити позивачеві одноразової грошової виплати, з підстав неможливості встановлення військового комісаріату в якому ОСОБА_2 проходив військову службу і яким військкоматом був призваний, не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Разом з тим, за наслідком розгляду справи, суд звертає увагу на те, що позовна вимога про визнання ОСОБА_2 військовослужбовцем, задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Окрім того, частиною 4 статті 105 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про: - скасування або визнання нечинним рішення відповідача суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; - зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; - зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; - стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; - виконання зупиненої чи невчиненої дії; - встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; - примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, чинне адміністративне процесуальне законодавство не наділяє адміністративний суд повноваженнями щодо визнання юридичних фактів, а відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Водночас, суд вважає за доцільне звернути увагу, що позов про визнання юридичного факту, зокрема про визнання військовослужбовцем може бути предметом судового розгляду у суді загальної юрисдикції, за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та задоволенню підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі смерті чоловіка ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Зобов`язати Міністерство оборони України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі смерті чоловіка ОСОБА_2 у відповідності до ст. 16 Закону України "Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 на день смерті ОСОБА_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин