Справа № 686/1576/15-а
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/1576/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Пушкарьовій О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третіх осіб ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради, виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відділ охорони памяток історії та культури у Хмельницькій області, Управління культури, національностей, релігій та туризму Хмельницької обласної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради та визнання протиправним і скасування рішення сесії ОСОБА_7 сільської ради,

встановив:

ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_7 сільської ради, виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ охорони пам'яток історії та культури у Хмельницькій області, Управління культури, національностей, релігій та туризму Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 24.10.2014 року він отримав листа від ОСОБА_7 сільської ради, з якого йому стало відомо про існування рішення Виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради № 01 від 16.09.2014 року "Про припинення робіт на території пам'ятки археології та в зонах її охорони", яким вирішено власникам земельних ділянок, що розташовані в урочищах "Камінь" та "Торцовий горб" на території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району с.Лісові Гринівці в межах території об'єктів археології, гнізда багатошарових поселень, земель охорони та режимів їх використання, а саме ОСОБА_6, припинити проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на належній йому земельній ділянці. Також, 17.09.2014 року 31-ю черговою сесією ОСОБА_7 сільської ради 6 скликання прийнято рішення № 01 "Про припинення робіт на території пам'яток археології та в зонах їх охорони на території ОСОБА_7 сільської ради", яким вирішено заборонити проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на територіях виявлених об'єктів археології по всій території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району власникам земельних ділянок, які знаходяться в межах та охоронних зонах об'єктів археології.

Відповідачі під час прийняття оскаржуваних рішень діяли не на підставі, не в межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а діяли на власний розсуд, приймаючи зручні для них рішення, що є незаконним та підставою для визнання дій та рішень протиправними. Вважає, що вказані рішення підлягають скасуванню, оскільки, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Відповідачі в обґрунтування наявності повноважень на заборону здійснювати земляні та будівельні роботи в оскаржуваних рішеннях посилаються на ч.9 ст.7 Закону України "Про охорону археологічної спадщини". Проте, згадана стаття не містить частини 9, разом з тим, ст.7 даного Закону передбачено видання розпоряджень і приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на пам'ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо такі роботи виконуються за відсутності затверджених або погоджених відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них. Статтею 1 вказаного Закону визначено, що "охорона археологічної спадщини" - це комплекс заходів, що здійснюються відповідно до законодавства органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями, громадянами, спрямованих на ведення обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікацію, картографування, державну реєстрацію), захист, збереження, належне утримання, відповідне використання, консервацію, реставрацію, реабілітацію та музеєфікацію об'єктів археологічної спадщини, а також поширення знань про археологічну спадщину. Отже, діючим законодавством взагалі не передбачено участь та повноваження органів місцевого самоврядування в заходах щодо охорони археологічної спадщини.

Також позивач зауважив, що ч.3 ст.30 Закону України "Про охорону культурної спадщини", на підставі якої прийнято оскаржувані рішення, передбачає, що органи місцевого самоврядування, на території яких не створено органів охорони культурної спадщини, зобов'язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам'ятці, негайно повідомивши про це відповідний орган охорони культурної спадщини місцевого органу виконавчої влади. В той же час, відповідно до Наказу начальника управління культури, національностей та релігії Хмельницької обласної державної адміністрації від 28.03.2014 року № 74н створено юридичну особу - відділ охорони пам'яток історії та культури у Хмельницькій області, який є органом охорони культурної спадщини, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини на території Хмельницької області.

Статтею 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать, серед іншого, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. Частиною 3 ст.3 даного Закону передбачено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Відповідно до норм чинного законодавства виконавчий орган сільської, селищної, міської ради підконтрольний відповідним органам виконавчої влади. З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що саме виконавчому органу, як органу охорони культурної спадщини, в разі його створення відповідно до законодавства, належить повноваження щодо охорони культурної спадщини та цей орган відмінний від Виконавчого комітету. Село Лісові Гринівці не включено до Списку історичних населених місць України, виконавчий орган, як спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, ОСОБА_7 сільською радою не утворювався, а відповідно відповідачі приймаючи оскаржувані рішення діяли поза межами власних повноважень.

Крім того, як зазначено у вказаних рішеннях, відповідачі керувались нормами п.10 ч."б" ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування", проте ст.10 вказаного Закону не містить жодних ч.(б).

Під час прийняття оскаржуваних рішень відповідачами, також не з'ясовано усі обставини, що мали значення для прийняття законного рішення. А саме, поза увагою відповідачів залишилось питання неналежності земельної ділянки позивача до земель історико-культурного призначення та висновки археологічних експертиз. Проігноровано необхідність з'ясувати дійсні території розташування об'єктів і зокрема тих, на які оформлено охоронні договори, їх межі та фактичне розташування земельної ділянки позивача. У Державному реєстрі нерухомих пам'яток України на території ОСОБА_7 сільської ради пам'ятки культурного значення, національного або місцевого значення відсутні. Разом з тим, відповідачі без належного обґрунтування рішення виключно з метою протиправно обмежити права власності позивача, винесли заборону здійснювати діяльність нібито з метою охорони нововиявлених об'єктів археології.

В оскаржуваних рішеннях Відповідачі зазначають, що в урочищі "Камінь" виявлені об'єкти археології, які відповідно до розпорядження Голови обласної державної адміністрації №194/99-р від 18.05.1999 року внесені до Переліку нововиявлених об'єктів археології Хмельницької області і існуванням даного переліку обґрунтовується прийняття оскаржуваних рішень. Проте, Додаток 1 даного розпорядження не містить об'єктів культурної спадщини на території ОСОБА_7 сільської ради, а перелік нововиявлених обєктів археології, що складений управлінням культури не є належним та допустимим доказом і не створює жодних правових підстав. Разом з тим, на момент винесення оскаржуваних рішень діяли норми Закону України "Про охорону культурної спадщини", де зазначено, щойно виявлений об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об'єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону. На сьогоднішній день відсутній затверджений органами охорони культурної спадщини Хмельницької області Перелік об'єктів культурної спадщини, паспорта на об'єкти не виготовлено та межі територій та охоронних зон не визначено. А отже, в силу вимог законодавства на території ОСОБА_7 сільської ради відсутні будь-які об'єкти культурної спадщини, а рішення, які обмежують права громадян, викликані необхідністю охорони неіснуючих об'єктів є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому позивач також зазначив, що при відведенні земельної ділянки за межами с.Лісові Гринівці площею 2га ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у 2011 році ДП "Подільська археологія" було проведено наукову археологічну експертизу даної земельної ділянки і було надано висновок про те, що вказана земельна ділянка не входить до земель історико-культурного призначення, у зв'язку з відсутністю на ній археологічних об'єктів та історичного культурного шару. З викладеного вище вбачається, що питання наявності (відсутності) на належній позивачу земельній ділянці об'єктів культурної спадщини, було вирішено державою в особі компетентних органів шляхом погодження проекту землеустрою. Заборона здійснювати права користування земельною ділянкою та повторний розгляд і вирішення питання щодо наявності (відсутності) об'єктів культурної спадщини на земельній ділянці позивача будь-якими органами є неправомірним, оскільки створює ситуацію невизначеності та порушує справедливий баланс між інтересами держави та захистом прав позивача на мирне володіння майном. Встановлення на власний розсуд меж території об'єктів археології, земель охорони та режимів їх використання, як зазначено в оскаржуваних рішеннях, та відповідно встановлення на таких землях будь-яких заборон та обмежень - виходить за межі повноважень відповідачів і є протиправним, а тому позивач просить визнати протиправними та скасувати вищевказані рішення відповідачів.

Ухвалою суду від 15.05.2015 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, пояснивши, що оскаржуваними рішеннями відповідачів порушено право позивача на володіння і розпорядження земельною ділянкою, оскільки на ній відсутні будь-які археологічні об'єкти та об'єкти культурної спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення, пояснивши, що відповідно до розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації №194/99-р в Додатку №2 є урочище "Камінь" на території ОСОБА_7 сільської ради, яке є нововиявленим об'єктом археології. 29.12.2011 року відділом охорони пам'яток історії та культури у Хмельницькій області було складено два охоронних договори з ОСОБА_7 сільською радою, згідно з п.13 яких у разі самовільного проведення користувачем робіт, в тому числі пов'язаних з будівництвом та обслуговуванням житлового будинку, які призвели до спотворення пам'ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунуті за рахунок користувача в терміни визначені письмовим розпорядженням органу охорони. Відділ охорони пам'яток, таким чином визнав наявність на території ОСОБА_7 сільської ради об'єктів археології. Земельна ділянка позивача розташована в урочищі "Камені" і тому сільська рада зреагувала на проведення земляних робіт позивачем та винесла ці рішення, оскільки можуть бути зруйновані пам'ятки археології. Вказані рішення було прийнято в межах повноважень визначених чинним законодавством.

Представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що на території ОСОБА_7 сільської ради є 18 об'єктів археологічних пам'яток, у зв'язку з тим, що позивач в вересні 2014 року почав знімати верхній шар ґрунту на своїй ділянці, а тому з врахуванням наявності охоронних договорів вони звернулись з відповідними листами і повідомили управління археології, архбудконтроль, прокуратуру щодо припинення будівельних робіт. Також винесли на засідання сільської ради питання щоб припинити роботи та з'ясувати наявність археологічних об'єктів на вказаній земельній ділянці.

Представник третіх осіб - Відділу охорони пам'яток історії та культури у Хмельницькій області, Управління культури, національностей, релігій та туризму Хмельницької обласної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, вважає їх такими, що підлягають задоволенню, пояснивши, що вказані рішення винесені відповідачами з перевищенням повноважень, оскільки вирішення вказаних питань віднесено до повноважень їх Управління. Не можливо стверджувати, що земельна ділянка позивача знаходиться на території поселень № 5 та №6, оскільки згідно законодавства в щойно виявлених об'єктах не встановлюються межі і зони охорони. Сільською радою Управління було повідомлено, що на поселеннях №№5 і 6 проводяться роботи і тому було винесено припис, яким було заборонено роботи на вказаній земельній ділянці. Проте, 22.10.2014 року при виїзді на земельну ділянку було встановлено, що земельна ділянка позивача не знаходиться на поселеннях. При дослідженні вони наштовхнулись на кам'яну прослойку та направили ці матеріали в інститут археології і отримали лист, в якому зазначено, що об'єктів археологічного характеру не має. На даний час винесений припис відкликано.

Третя особа ОСОБА_5 позов підтримав, пояснивши, що придбав у ОСОБА_6 земельну ділянку для своїх цілей і як власник має право нею розпоряджатись, як бажає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.06.2014 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1,0000гектар, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, ОСОБА_7 сільська рада, "за межами населеного пункту", цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22800661 від 10.06.2014 року вказаним приватним нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на дану земельну ділянку.

09.12.2014 року ОСОБА_6 продав частину земельної ділянки площею 0,17га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с.Лісові Гринівці, надану йому для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5

Згідно розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 18.05.1999 року №194/99-р "Про взяття на державний облік пам'яток та нововиявлених об'єктів археології" внесено до переліку пам'яток історії та культури місцевого значення пам'ятки археології згідно з додатком № 1 та взято до відома складені управлінням культури облдержадміністрації переліки нововиявлених об'єктів археології та історичних населених пунктів Хмельницької області, які мають пам'ятки історії і культури, проекти планування, забудови і реконструкції яких підлягають погодженню з органами охорони пам'яток (додатки 2,3).

Відповідно до додатку №2 вказаного розпорядження в переліку нововиявлених обєктів археології Хмельницької області є поселення №№ 1,5,6,7 розташовані на території с.Лісові Гринівці.

29.12.2011 року між Відділом охорони памяток, історії та культури у Хмельницькій області та ОСОБА_7 сільською радою було укладено два охоронних договори, згідно яких остання взяла на себе зобовязання щодо охорони обєктів археології: поселення 5 (розташоване за 0,6км на південний захід від села, уроч.Камені) та поселення 6 (розташоване за 1км на південний захід від села).

Виконавчий комітет ОСОБА_7 сільської ради листами №№281-282 від 16.09.2014 року повідомив відділ охорони памяток історії та культури у Хмельницькій області та Управління культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА про порушення режиму використання обєктів археології ОСОБА_6 в урочищі «Камені», та просили заборонити, спираючись на охоронні договори від 29.12.2011 року, проведення будь-яких земляних та будівельних робіт, а винних осіб притягнути до відповідальності.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради № 01 від 16.09.2014 року "Про припинення робіт на території пам'ятки археології та в зонах її охорони" вирішено власникам земельних ділянок, що розташовані в урочищах "Камінь" та "Торцовий горб" на території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району с.Лісові Гринівці в межах території об'єктів археології, гнізда багатошарових поселень, земель охорони та режимів їх використання, а саме ОСОБА_6, припинити проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на належній йому земельній ділянці.

Рішенням 31-ої чергової сесії ОСОБА_7 сільської ради 6-го скликання від 17.09.2014 року № 01 "Про припинення робіт на території пам'яток археології та в зонах їх охорони на території ОСОБА_7 сільської ради" заборонено проведення будь-яких земляних та будівельних робіт на територіях виявлених об'єктів археології по всій території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району власникам земельних ділянок, які знаходяться в межах та охоронних зонах об'єктів археології.

Листом № 377 від 17.11.2014 року виконавчий комітет ОСОБА_7 сільської ради ОСОБА_6 на його запит від 27.10.2014 року повідомив, що згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18.05.1999 року №194/99-р "Про взяття на державний облік пам'яток та нововиявлених об'єктів археології" його земельна ділянка знаходиться на території обєкту археології - Поселення багатошарове (трипільська культура VI-IIIтис. до н.е., черняхівська культура VI-IIIст.) с.Лісові Гринівці Хмельницькогор-ну, урочище "Камінь". Також повідомлено, що відповідно до Генерального плану забудови територія його земельної ділянки знаходиться в межах урочища "Камінь" с.Лісові Гринівці, Хмельницького району.

18.09.2014 року Управлінням культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації було видано припис № 30 Голові ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району негайно зупинити ведення земляних робіт на щойно виявленому обєкті археології Поселення багатошарове (трипільська культура VI-IIIтис. до н.е., черняхівська культура III-VIст.) с.Лісові Гринівці Хмельницького р-ну, урочище "Камені" та припис № 31 від 18.09.2014 року ОСОБА_6 негайно зупинити ведення земляних робі на щойно виявленому обєкті археології - Поселення багатошарове (трипільська культура VI-IIIтис. до н.е., черняхівська культура III-VIст.) с.Лісові Гринівці Хмельницькогор-ну, урочище "Камені". Проведення будівельних та земляних робіт можливе лише після повного дослідження обєкту та письмового погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Проте, згідно листа ДП «Подільська археологія» Державного підприємства «Науково-дослідний центр «Охоронна археологічна служба України», Інститут археології НАН України, № 314-18/02-44 від 12.11.2014 року в 2011 році на земельних площах відведених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства за межами села Лісові Гринівці працівниками ДП «ОАСУ Подільська археологія» проводилась археологічна експертиза. В результаті було встановлено, що памяток археології на ділянці не має, згадана ділянка не належить до земель історико-культурного призначення.

Згідно листа № 04-1945 від 14.11.14р. Управління культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА повідомило ОСОБА_6 про те, що 22.10.2014 року на території вищезгаданої земельної ділянки комісією у складі фахівців управління, відділу охорони памяток історії та культури у Хмельницькій області, Хмельницького краєзнавчого музею та ДП ОАСУ «Подільська археологія» було проведено обстеження земельної ділянки на предмет наявності археологічних обєктів. За результатами обстеження повідомляють, що археологічні обєкти у межах земельної ділянки відсутні. Враховуючи наведене вважають за можливе відновлення земляних робіт в повному обсязі на зазначеній земельній ділянці. Аналогічного листа за № 04-1954 від 17.11.2014 року було направлено на адресу ОСОБА_7 сільської ради.

Також слід зауважити, що на поселення розташовані на території ОСОБА_7 сільської ради 15.09.2014 року було складено облікові картки ОСОБА_11, який в судовому засіданні показав, що за зверненнями ОСОБА_7 сільської ради в минулому році було здійснено кілька виїздів на місце. Обстеження території констатували наявність декількох обєктів археології 200м від села в урочищі Камені. Поселення №5 та №6 є в переліку нововиявлених обєктів археології, а в серпні 2014 року також було виявлено поселення №11. Після чого, ним було підготовлено попередній паспорт на внесення до реєстру нерухомих памяток археології Гнізда багатошарових поселень Лісові Гринівці (урочища «Камені», «Торцовий Горб»).

Однак, листом № 04-787 від 14.05.2015 року управління культури, національностей та релігії, повідомило суд, що паспорт на обєкт культурної спадщини Гніздо багатошарових поселень (урочища «Камені», «Торцовий горб»), яке розташовується на території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району, вважати недійсним у звязку з його невідповідністю вимогам Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 03.06.2004 року № 11 «Про схвалення методичних рекомендацій щодо заповнення облікової картки обєкта культурної спадщини та паспорта обєкта культурної спадщини».

Згідно ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» щойно виявлений об'єкт культурної спадщини - це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об'єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.14 вказаного закону об'єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам'ятки вноситься до Переліку об'єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об'єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об'єкта або уповноважений ним орган (особу). Переліки об'єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить в т.ч. - занесення об'єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення змін до нього щодо пам'яток місцевого значення.

Будь-яких належних доказів того, що щойно виявлені обєкти культурної спадщини на території ОСОБА_7 сільської ради були внесені до Переліку об'єктів культурної спадщини і набули правового статусу щойно виявленого об'єкта культурної спадщини чи були занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України суду надано не було.

Згідно листа Відділу охорони памяток історії та культури у Хмельницькій області від 02.03.2015 року станом на 01.03.2015 року територія, межі та охоронні зони памятки археології місцевого значення Гніздо поселень ІІІ-ІVст., яка розташовується на території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району не визначені. Відповідно до законодавства у сфері охорони культурної спадщини, територія та охоронні зони щойно виявлених обєктів культурної спадщини не визначаються.

Окрім наведеного, постановою слідчого СВ Хмельницького РВ УМВС України від 12.12.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №50000644 від 19.09.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України.

Також відповідно до висновку інституту археології Національної академії наук України про проведення попередніх археологічних досліджень від 18.06.2015 року №9-4а-125/01, земельна ділянка площею 0,83га у с.Лісові Гринівці на території ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка належить ОСОБА_6, не може належати до земель історико-культурного призначення, у звязку з відсутністю археологічних памяток, обєктів та історичного культурного шару.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив раніше надані ним висновки, а також суду показав, що він був залучений до обстеження земельної ділянки належної ОСОБА_6 і на ній не було виявлено культурного шару, предметів охорони культурної спадщини.

Згідно ст.1 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» охорона археологічної спадщини це комплекс заходів, що здійснюються відповідно до законодавства органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями, громадянами, спрямованих на ведення обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікацію, картографування, державну реєстрацію), захист, збереження, належне утримання, відповідне використання, консервацію, реставрацію, реабілітацію та музеєфікацію об'єктів археологічної спадщини, а також поширення знань про археологічну спадщину.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» державне управління у сфері охорони археологічної спадщини здійснюється Кабінетом Міністрів України та спеціально уповноваженими органами охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» також передбачено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить в т.ч. - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. Відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно ст. 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належать в т.ч.:видання розпоряджень і приписів щодо охорони пам'яток місцевого значення, припинення робіт на пам'ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо такі роботи виконуються за відсутності затверджених або погоджених відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них;

Згідно п.п.10 п.б ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, в т.ч.: забезпечення охорони пам'яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Разом з тим, відповідачем в судовому засіданні не було надано суду доказів того, що в ОСОБА_7 сільській раді Хмельницького району створювався відповідний виконавчий орган, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, як це визначено ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а також, що с.Лісові Гринівці занесено до Списку історичних населених місць України.

Пунктом 37 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються в тому числі питання щодо прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам'ятками природи, історії або культури, які охороняються законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представниками відповідачів в судовому засіданні не надано суду доказів на підтвердження правомірності прийнятих ними рішень щодо заборони фізичним особам власникам земельних ділянок, в т.ч. позивачу, здійснювати будь-які роботи на належних їм земельних ділянках, а саме: що в ОСОБА_7 сільській раді Хмельницького району створювався відповідний виконавчий орган, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, а також, що с.Лісові Гринівці віднесено до Списку історичних населених місць України; що щойно виявлені обєкти культурної спадщини на території ОСОБА_7 сільської ради були занесені до Переліку обєктів культурної спадщини чи до Державного реєстру нерухомих пам'яток України і були визначені їх межі, територія і що вказані обєкти знаходяться на земельних ділянках, що перебувають у приватній власності громадян, в тому числі на земельній ділянці позивача, а також, що позивачем чи іншими особами самовільно проводяться будь-які роботи, в тому числі пов'язані з будівництвом та обслуговуванням житлового будинку, які призвели до спотворення пам'ятки, її території чи охоронних зон.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню з місцевого бюджету ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області судовий збір в сумі 292,32грн., сплачений ним при звернення до суду.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу заява у цій частині підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно зі ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 90 КАС України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким нормативно-правовим актом є Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI.

Відповідно до статті 1 вищевказаного закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору про надання правової допомоги від 19 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та Адвокатським бюро «Коварницького Андрія Анатолійовича», в особі директора ОСОБА_1, виконавець зобовязується надати клієнту правову допомогу в справі щодо оскарження рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради №01 від 16.09.2014 року та рішення сесії ОСОБА_7 сільської ради № 01 від 17.09.2014 року під час підготовки позовної заяви та розгляду справи в першій інстанції, надавати правову інформацію, консультації і розяснення з правових питань, що стосуються предмету позовних вимог, виступати представником у суді, а клієнт зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором. За надання правової допомоги за цим договором позивач сплатив Виконавцю гонорар в розмірі 10000грн., що підтверджується квитанцією від 23.01.2015 року.

Положень щодо того, яким чином було встановлено розмір гонорару в сумі 10000грн. у договорі про надання правової допомоги не міститься. Згідно акту приймання-передачі від 27.05.2015 року Виконавцем у даній справі було проведено наступні види адвокатської діяльності: надано правову інформацію, консультації і розяснення з правових питань, що стосуються предмету позовних вимог, складено позовну заяву, додаткові пояснення клопотання, здійснення представництво позивача в судових засіданнях та під час ознайомлення з матеріалами справи. А саме участь в судових засіданнях 3 год.39хв., ознайомлення з матеріалами справи 2 год.30хв.

Як вже зазначалося, в силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації підлягають витрати на правову допомогу, пов'язані з участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні та ознайомленні з матеріалами справи, які становлять 2996,28 грн. (6год.9хв.х487,20грн.), натомість, витрати, пов'язані з підготовкою позовної заяви для подання до суду, надання правової інформації, консультації і розяснень з правових питань, що стосуються предмету позовних вимог, складання додаткових пояснень і клопотань, несе сама сторона. Оскільки, будь-яких інших доказів на підтвердження надання вказаних послуг, розрахунок їх вартості суду надано не було.

Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 10, 11, 71, 87-94, 160-163 КАС України, ст.11,26,32 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.1,4,7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини», ст.ст.3,5 «Про охорону культурної спадщини», суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради №01 від 16.09.2014 року «Про припинення робіт на території памятки археології та в зонах її охорони.

Визнати протиправним та скасувати рішення 31-ї чергової сесії ОСОБА_7 сільської ради 6-го скликання №01 від 17.09.2014 року «Про припинення робіт на території памяток археології та в зонах їх охорони на території ОСОБА_7 сільської ради.

Стягнути з місцевого бюджету ОСОБА_7 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 292,32 грн., а також 2996,28 грн. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: