Справа № 2-а-1461/10/2570
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1461/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"08" лютого 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя судді за участі секретаря с/з ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державної інспекції за цінами в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року у справі за позовом Головного управління Держкомзему у Чернігівській області до Державної інспекції за цінами в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування припису та рішення -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2010р. позивач звернувся в суд з позовом до Державної інспекції за цінами в Чернігівській області про визнання протиправними та скасувати рішення відповідача про застосування фінансово-економічних санкцій №39 від 04.03.2010р. та припис про виконання вимог №42 від 04.03.2010р.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково .

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову та прийняти нову постанову суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання на апеляційний розгляд не зявилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання плану роботи Державної інспекції з контролю за цінами в Чернігівській області на І квартал 2010 року відповідачем було проведено планову перевірку Головного управління Держкомзему у Чернігівській області з питань дотримання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів (плати) за землевпорядні роботи, роботи та послуги, повязані з оформленням документів.

За результатами перевірки складено акт № 007043 від 26.02.2010р. , згідно якого вказується на порушення позивачем вимог ст.6 Конституції України та ст.39 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»щодо стягнення плати за проведення державної експертизи землевпорядної документації.

На підставі акту Державною інспекцією з контролю за цінами в Чернігівській області 04.03.2010 року винесений припис № 42, яким вимагалося в місячний термін усунути порушення державної дисципліни цін шляхом приведення плати за проведення державної експертизи землевпорядної документації до вимог чинного законодавства та прийняте рішення №39 про застосування економічних санкцій щодо вилучення у позивача в доход державного бюджету 54526,63 грн. та стягнення штрафу до державного бюджету в сумі 109053,26 грн.

В обґрунтування правомірності свого рішення відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції зазначав, що відповідно до положень ст.39 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»державна експертиза може здійснюватися за рахунок коштів замовників у випадках та порядку визначених законом. Оскільки жодним законом такі випадки не визначені , то відповідач вважає отримання позивачем виручки за проведену експертизу землевпорядної документації за договорами безпідставною, а своє рішення законним.

Аналогічні доводи викладені відповідачем і в апеляційній скарзі.

Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного суду зважає на наступне.

Основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на всій території України визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення».

Відповідно до положень статей 6-9 цього Закону в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Відповідно до вимог статті 13 цього Закону державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач - Головне управління Держкомзему у Чернігівській області , є юридичною особою, що утримується за рахунок державного бюджету. Основним завданням Управління є: підготовка та внесення Держкомзему пропозицій щодо формування державної політики у сфері регулювання земельних відносин; використання, відтворення, охорони та проведення моніторингу земель; ведення державного земельного кадастру, здійснення землеустрою, установлення меж області, району, міста тощо; забезпечення реалізації та проведення земельної реформи; проведення у межах компетенції, визначеної Держкомземом, державної експертизи проектів з питань землеустрою, охорони земель, реформування земельних відносин, а також техніко-економічних обґрунтувань таких проектів.

У своїй діяльності Управління керується Конституцією України, Земельним кодексом України, Законами України «Про захист конституційних прав на землю», «Про землеустрій», «Про державну експертизу землевпорядної документації»та іншими нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який визначає правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення є Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Відповідно до вимог ст.6 вказаного Закону, об'єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру. Державна експертиза здійснюється за рахунок коштів замовника державної експертизи у випадках, визначених законом (статті 39 Закону).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України «Про землеустрій».

Стаття 67 цього Закону визначає, що фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом. За рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються виключно:

а) підготовка документації із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України;

б) розробка загальнодержавних і регіональних програм використання та охорони земель;

в) розробка проектів законів України, інших нормативно-правових актів з питань землеустрою;

г) науково-дослідні роботи та фундаментальні дослідження у сфері землеустрою загальнодержавного значення;

ґ) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність;

д) здійснення землеустрою на землях державної власності.

На землях комунальної власності за рахунок коштів місцевих бюджетів фінансуються роботи із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань з використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, інвентаризації земель.

Роботи із землеустрою можуть фінансуватися відповідно до укладених договорів за рахунок коштів громадян, юридичних осіб та інших джерел, не заборонених законом.

Відповідно до п.5 цього Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними організаціями земельних ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року № 1619, державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі певний перелік земельно-кадастрових робіт і послуг, в тому числі і проведення державної землевпорядної експертизи . Виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг, вартість яких не встановлено, здійснюється за цінами, визначеними договорами. При цьому розмір оплати цих робіт і послуг не повинен перевищувати реальної вартості їх підготовки.

На виконання цієї Постанови наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15 червня 2001 р. № 97/298/124 , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 579/5770 затверджено розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг. Згідно пункту 8 наказу комплекс робіт з проведення державної землевпорядної експертизи включає: ознайомлення з документацією; визначення відповідності документації нормативно-правовій базі виконання даного виду робіт; підготовку та оформлення висновку. Вартість виконання експертизи всіх видів земельно-кадастрових та земельно-оцінних робіт установлюється в розмірі 3 % від загальної вартості даного виду робіт, але не менше 20 грн.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що позивачем при здійснення експертизи землевпорядної документації ( складової діяльності з землеустрою), застосовувалися ціни і тарифи, що були законодавчо врегульовані.

Доводи відповідача щодо відсутності закону, який би визначав порядок здійснення експертизи за рахунок замовника безпідставні та надумані.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у звязку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ч.1ст.41, ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції за цінами в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

ОСОБА_5ОСОБА_1

суддя О.А.Губська

суддя Л.П.Борисюк

Повний текст виготовлено - 11.02.2011р.