Справа № 9785/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 9785/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

суддів Єфіменко К.С., Соколенко О.М.,

за участю секретаря Рачкової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Спільного українсько-англійського підприємства «Панком-Юн»у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, за участю прокуратури Одеської області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі від 29.09.2010 року №№ /0, /0.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень висновки за актом перевірки ґрунтуються на припущеннях. При цьому, перевіркою встановлені порушення податкового законодавства контрагентами позивача, а не самим позивачем. Так, перевіркою не було досліджено первинної документації Спільного українсько-англійського підприємства «Панком-Юн»у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ «Панком-Юн»), а висновки зроблені на підставі актів перевірок та довідок, складених іншими податковими інспекціями за результатами перевірок контрагентів позивача. Зважаючи на правомірність формування валових доходів та валових витрат і податкового кредиту та зобовязань з податку на додану вартість, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та підлягаючими скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, зазначивши, що в результаті аналізу правовідносин ТОВ «Панком-Юн»із ПВ «Панком-Мет» у вигляді ТОВ (далі ВП «Панком-Мет»), ВП «Панком-Мет»у вигляді ТОВ із ТОВ «Авіком ЛТД»та ПП «Метал форт»у періоді березень 2010 року, викладених у довідці від 03.09.2010 року № 1024/23-513/30565820, податківцями встановлено укладання договорів без мети настання реальних наслідків. Отже, правочини між сторонами являються нікчемними та не створюють юридичних наслідків, що з огляду на вимоги податкового законодавства, призвело до завищення валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Представник прокуратури в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала з підстав, наведених представником відповідача.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі була проведена невиїзна документальна перевірки ТОВ «Панком-Юн»з питань взаємовідносин з ВП «Панком-Мет»за період березень 2010 року, за результатами якої складений акт від 16.09.2010 року № 563/16-1/22447150/32.

Перевіркою встановлено порушення п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 4808902 гривень; пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємством завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту згідно декларації з ПДВ № 1197 від 20.04.2010 року за березень 2010 року та зменшено суму податку, заявлену до відшкодування на розрахунковий рахунок згідно даних декларації ПДВ № НОМЕР_1 від 20.05.2010 року за квітень 2010 року (р.25.1) у розмірі 3847122 гривень.

На підставі вищевказаного акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі прийняті податкові повідомлення-рішення:

форми «Р»№ /0 від 29.09.2010 року, яким підприємству визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4808902 гривень та штрафні санкції в сумі 961780,40 гривень, а всього 5770682,40 гривень.

форми «В1»№ /0 від 29.09.2010 року, яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість в розмірі 3847122 гривень.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним.

Судом встановлено, що 01.01.2010 року між ВП «Панком-Мет»(Продавець) та ТОВ «Панком-Юн»(Покупець) було укладено договір № 01/01-10АН, відповідно до умов якого Продавець зобовязується передати, а Покупець прийняти та оплатити товар аноди мідні.

Загальна вартість товару, який був фактично поставлений ВП «Панком-Мет»та отриманий ТОВ «Панком-Юн»за договором №01/01-10 АН від 01.01.2010 року за період з 01.01.2010 року по 10.01.2011 року складає 718456584,94 гривень.

Крім того, 02.01.2010 року між ВП «Панком-Мет»(Продавець) та ТОВ «Панком-Юн»(Покупець) було укладено договір № 02/01-10L, за умовами якого (п.1.1. договору) продавець зобовязується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар, вказаний у відповідних додатках до договору.

Відповідно до видаткових та податкових накладних, протягом періоду з 11.01.2010 року по 04.01.2011 року за договором ВП «Панком-Мет»поставило, а ТОВ «Панком-Юн»отримало товару на загальну суму 74721040,91 гривень.

В результаті вищевказаних правочинів ТОВ «Панком-Юн»задекларувало валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість.

Як убачається з акту перевірки від 16.09.2010 року № 563/16-1/22447150/32, в основу його висновків покладені висновки за довідкою ДПІ у Приморському районі м. Одеси № 1024/23-513/30565820 від 03.09.2010 року «Про результати позапланової невиїзної перевірки Виробничого підприємства «Панком-Мет»у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю з питань правових взаємовідносин з контрагентами за період березень 2010 року».

Згідно із вищезазначеною довідкою, податкова інспекція дійшла висновків, що в силу відсутності у контрагентів ВП «Панком-Мет», зокрема ТОВ «Авіком ЛТД»та ПП «Металфорт», технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, операції з придбання товарів (робіт/послуг), - ВП «Панком-Мет»відображені в податковій звітності правові взаємовідносини із постачальниками без мети реального настання правових наслідників, з метою заниження обєкту оподаткування і несплати податків. Отже, на думку податківців, в результаті порушення контрагентами своїх податкових зобовязань, приписів господарського та цивільного законодавства (моральних засад), угоди, укладені з ВП «Панком-Мет»на реалізацію товару на адресу останнього, та у свою чергу угоди, укладені ВП «Панком-Мет»на подальшу реалізацію даного товару мають протиправний характер.

Таким чином, поклавши в основу дані та висновки вищевказаної довідки, співробітник СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі дійшла висновку, що підприємством ТОВ «Панком-Юн»по взаємовідносинам з ВП «Панком-Мет»по придбанню товару (аноді мідні, металобрухт) джерелом походження від контрагентів останнього, завищено валові витрати, що призвело до заниження податку на прибуток в періоді березень 2010 року в сумі 4808902 гривень; зменшення суми, що заявлена до відшкодування на розрахунковий рахунок, на 3847122 гривень.

Однак, суд вважає, що в акті перевірки висновки про нікчемність укладених TOB «Панком-Юн»правочинів ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи.

Недопустимість таких підходів до проведення перевірок платників податків визнано ДПА України та доведено до відома підпорядкованих підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від 29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання договорів нікчемними».

Жодних доказів про самостійне дослідження податковим органом обставин укладання договорів TOB «Панком-Юн» та ВП «Панком-Мет», предмету даних правочинів, змісту прав та обов'язків сторін за ними, повноважень фізичних осіб, які від імені суб'єктів господарювання укладали ці правочини, обізнаності суб'єктів господарювання щодо обставин діяльності один одного, дійсних намірів сторін правочинів, наявності чи відсутності розумних економічних чинників на укладання правочинів, подальшого руху сплачених TOB «Панком-Юн»грошових коштів акт перевірки не містять.

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Частиною 1 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на користь висновку, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок держави порушується у разі недотримання нормативних актів, у яких він закріплений, а ухилення від сплати податків, на факт якого податковий орган посилається як на підставу позовних вимог, є злочином, відповідальність за який встановлена Кримінальним кодексом України, суд вважає, що за обставин, які склалися, визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 02.09.2010 року № К-23029/07.

Податковим органом зроблений висновок, що угоди на реалізацію металевої продукції, укладені між ВП «Панком-Мет»та ПП «Метал форт», ТОВ «Авіком ЛТД»без мети настання реальних наслідків, у звязку із чим зазначені договори відповідно до п.п.1,2 ст.215, п.п.1,5 ст.203 ЦК України є нікчемними, і в силу ст.216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю.

У своїх висновках податковий орган вважає, що постачальник TOB «Панком-Юн»фактично не здійснював господарської діяльності, а лише документував операції із товаром, на які не мав права власності.

При цьому, актом перевірки від 16.09.2010 року № 563/16-1/22447150/32 не встановлено жодного фактичного порушення вимог норм законодавства, яке б позбавляло TOB «Панком-Юн»права на формування валових витрат, податкового кредиту і податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Термін «валові витрати виробництва»визначено в пп.5.1 п.5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до якого - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів, які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Тому, для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Зобов'язання за договорами між TOB «Панком-Юн»та ВП «Панком-Мет»виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, наявними в матеріалах справи, та не спростовано відповідачем.

Крім того, суд враховує рішення господарського суду Одеської області у справах № 12/17-2718-2011 від 05 серпня 2011 року та № 35/17-2668-2011 від 30 серпня 2011 року, відповідно, за позовами ВП «Панком-Мет»до ТОВ «Панком-Юн»про стягнення 3% річних за порушення строків оплати отриманого товару, які, в силу ст.72 КАС України, мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Так, зі змісту вищевказаних рішень убачається, що господарським судом встановлена наявність поставки від ВП «Панком-Мет»до ТОВ «Панком-Юн»товару за укладеними договорами, тобто виконання взятих на себе зобовязань.

Згідно з ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, доводи податкового органу щодо фіктивності підприємницької діяльності, безтоварності господарських операцій, направленості TOB «Панком-Юн»або ВП «Панком-Мет»на ухилення від сплати податків, а у зв'язку з цим і нікчемності угод, укладених TOB «Панком-Юн»з вказаним підприємством, не приймаються як не підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступних положень законодавства, що регулювало спірні правовідносини.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що придбані позивачем у ВП «Панком-Мет»аноди мідні та брухт металів були використані підприємством при виробництві інших товарів (катодів мідних, заготовки мідної для волочіння тощо), суд вважає, що витрати позивача на придбання анодів мідних та брухту металів безпосередньо повязані з його господарською діяльністю, тому вказані витрати правомірно віднесені підприємством до валових. Отже, податкове повідомлення-рішення»№ /0 від 29.09.2010 року, яким підприємству визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4808902 гривень та штрафні санкції в сумі 961780,40 гривень, а всього 5770682,40 гривень, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Позивач сформував податковий кредит з урахуванням положень пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», який містить заборону включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними (іншими подібними документами згідно з пп.7.2.6 цього пункту).

Суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»платник податків та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а тому за змістом Закону України «Про податок на додану вартість»TOB «Панком-Юн»та його контрагенти є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст.228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що ТOB «Панком-Юн»сплатило ціну товару і суму податку на додану вартість, отримало видаткові та податкові накладні від підприємства, що значилося в Єдиному реєстрі підприємств та платників податку на додану вартість.

Акт перевірки від 16.09.2010 року № 563/16-1/22447150/32 не містить жодних доказів наявності між TOB «Панком-Юн»та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Крім того, в акті перевірки встановлено факт виконання TOB «Панком-Юн»зобов'язань по оплаті вартості товарів за зазначеними вище правочинами шляхом перерахування безготівкових грошових коштів. З огляду на приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»суд робить висновок про те, що операції суб'єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи. Податковий орган в акті підтвердив, що безготівкові кошти були списані з рахунків TOB «Панком-Юн», тобто вибули з його власності. Доказів, що ці кошти до TOB «Панком-Юн»повернулися - в акті перевірки не наведено, як і наявності у TOB «Панком-Юн»та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання TOB «Панком-Юн».

При цьому слід зазначити, що одним з основних принципів розгляду податкових спорів є принцип презумпції добросовісності платника, у зв'язку із чим вважається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.

Фіктивність діяльності постачальника TOB «Панком-Юн», у разі підтвердження її в судовому у порядку під час розгляду саме кримінальної справи, порушення ним податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не є підставою для висновку про необґрунтованість заявленої TOB «Панком-Юн»податкової вигоди, якщо податковим органом не доведено, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобовязань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Суд звертає увагу на суперечливості висновку податкового органу про нікчемність правочинів між ТОВ «Панком-Юн»та ВП «Пакном-Мет»приписам пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Так, відповідно до вказаних норм закону податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації; датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналізуючи приписи вказаної норми, суд доходить до висновку, що пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»законодавець регламентував правовідносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями, які фактично відбулись, а отже є реальними.

Таким чином, вказуючи в акті перевірки на порушення позивачем пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий орган фактично визнає реальність господарських операцій за договорами поставки № 01/01-10АН від 01.01.2010 року, № 02/01-10L від 02.01.2010 року.

Позиція щодо безтоварності угоди про поставку товарів TOB «Панком-Юн»спростовується дослідженими договорами про поставку товарів, видатковими накладними, платіжними дорученнями. Тобто дані документи підтверджують фактичне переміщення (транспортування) та зберігання товару.

В судовому засіданні представником відповідача взагалі не наведено доказів, яким чином в ланцюгу підтверджено факт не придбання товару самим ВП «Панком-Мет». Не зазначено чим саме підтверджено, що ВП «Панком-Мет»не придбало товар у виробника або іншого підприємства та не отримувало його для подальшої передачі.

Таким чином, визнаючи правочини з придбання та продажу товарів платників податків нікчемними та досліджуючи подальше проходження цих товарів, податковий орган не аргументував висновок щодо безпідставного формування кредиту TOB «Панком-Юн»відповідними положеннями Закону України «Про податок на додану вартість». При цьому продавець товарів ВП «Панком-Мет»- склав та належним чином оформив податкові накладні, а придбаний товар призначався для використання у господарській діяльності TOB «Панком-Юн», проведені операції були підтверджені відповідними бухгалтерськими та податковими документами.

Суд зазначає, що відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару не впливає на право TOB «Панком-Юн»на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару, оскільки Закон України «Про податок на додану вартість»(у редакції, чинній на час формування спірного податкового кредиту) не ставив таке право платника податку в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань зі сплати ними сум податку.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого у межах сум податку, фактично сплачених ним у попередніх податкових періодах постачальникам товару (робіт, послуг).

Право на включення сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту виникає за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу).

Відповідно до положень пп.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із суми податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Зобов'язання за договорами між TOB «Панком-Юн»та його контрагентом виконані сторонами у повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевірка ТОВ «Панком-Юн»була проведена неповно, обставини не встановлені, а ґрунтуються на припущеннях, що, у свою чергу, призвело до необґрунтованих висновків.

Згідно з пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Всі надані до суду податкові накладні від ВП «Панком-Мет»на покупця ТОВ «Панком-Юн» містять обовязкові реквізити, визначені пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», підписані від імені уповноваженої особи та скріплені печаткою продавця ВП «Панком-Мет».

Таким чином, враховуючи, що позивач правомірно відніс до валових витрат вартість придбаних товарів, пов'язаних з його господарською діяльністю, суд вважає, що підприємство також правомірно та у відповідності до вимог пп. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»віднесло до складу податкового кредиту податок, сплачений в ціні придбаних товарів, на підставі податкових накладних, оформлених належним чином та виданих підприємством, яке має статус платника податку на додану вартість. У зв'язку із цим, позивачем не допущено порушень вимог податкового законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту. Отже, податкове повідомлення-рішення № /0 від 29.09.2010 року також є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Спільного українсько-англійського підприємства «Панком-Юн»у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі від 29.09.2010 року №№ /0, /0.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2011 року.

Головуючий суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_1

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_2

Суддя /ПІДПИС/ ОСОБА_3