Справа № 17/11
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2015 р. м. Київ К/800/66237/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий); Сороки М.О.;
Єрьоміна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Патент» (правонаступник - Товариство з додатковою відповідальністю «Патент») до Ужгородської міської ради, треті особи: Державне підприємство «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Орган самоорганізації населення будинкового комітету «Мрія-Уж», про зобов'язання вчинити дії, що переглядається за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Патент» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2006 року ВАТ «Патент» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Ужгородської міської ради про зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що при видачі свідоцтва про право власності відповідачем не включено до нього будівлю гуртожитку та інші об'єкти нерухомого майна, які є їх власністю.

Посилаючись на непорушність права власності та наявність правовстановлюючих документів, просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов'язати Ужгородську міську раду видати свідоцтво про право власності на будівлю за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, 50 та внести доповнення до раніше виданого свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна по вул. Гагаріна, 101, а саме: автодорога і площадка, огорожа, каналізація і водопровід, електропостачання (лінія), теплопостачання (теплотраса), комунікації зв'язку і телефонізації.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 19 квітня 2006 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції, а в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Закарпатській області від 4 квітня 1995 року № 3/71 «Про створення відкритого акціонерного товариства (про перетворення з державного підприємства)» позивачу передані у власність: будинок адмінуправління, будинок адмінуправління і виробницт, автодорога і площадка, огорожа, каналізація і водопровід, електропостачання (лінія), теплопостачання (теплотраса), комунікації зв'язку і телефонізації, будівля їдальні, будівля гуртожитку.

25 квітня 2005 року Товариство звернулося до голови виконавчого комітету Ужгородської міської ради з проханням видати свідоцтво про право власності на вказані об'єкти нерухомості.

26 травня 2005 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 150 про видачу Товариству свідоцтва про право власності на будинок адмінуправління та виробництва, їдальню, будинок адмінуправління. Інші об'єкти до свідоцтва не включені.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи, зокрема, наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області від 4 квітня 1995 року № 3/71, листом регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області від 27 серпня 2002 року № 09-10/2630 та доданим до нього переліком нерухомого майна, що передано у власність ВАТ «Патент», підтверджено, що позивачу при створенні передано у власність до статутного фонду об'єкти нерухомості в м. Ужгороді - будівлю гуртожитку, автодорогу і площадку, огорожу, каналізацію і водопровід, електропостачання (лінію), теплопостачання (теплотрасу), комунікації зв'язку і телефонізації. Право власності ВАТ «Патент» на будівлю гуртожитку зареєстровано в Ужгородському міському бюро технічної інвентаризації під № 937 від 7 жовтня 2002 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції і відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що власником частини будівлі по вул. Джамбула, 50 в м. Ужгороді є Державне підприємство «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Колегія суддів вважає такий висновок апеляційного суду передчасним.

Так, апеляційним судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 15 червня 1984 року № 230 «Про план дольової участі в житловому будівництві та розподіл квартир між дольовиками на 1984 рік» та додатками до нього філіалу Інституту «Укрземпроект», правонаступником якого є ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», виділялось 16 місць загальною площею 238 кв.м.

Саме на цій підставі, на думку апеляційного суду, ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» належить право власності на частину житлових приміщень.

Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (станом на день видачі свідоцтва про право власності у 2005 році) містився в Тимчасовому положенні про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445), зокрема до них відносились: договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності; свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, що видаються державними та приватними нотаріусами; свідоцтва про право на спадщину, видані державними нотаріусами; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видані державними та приватними нотаріусами; свідоцтва про придбання об'єктів нерухомого майна на аукціонах з реалізації заставленого майна, видані державними та приватними нотаріусами; свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам квартир у державному житловому фонді; свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оформлені консульськими установами України; договори відчуження нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі, укладені шляхом проведення цільових біржових чи позабіржових аукціонів з метою погашення податкового зобов'язання; рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності; акти про денаціоналізацію (демуніципалізацію) будівель; витяг із нотаріально посвідченого договору, укладеного між житлово-будівельним кооперативом або членом цього кооперативу і місцевими органами виконавчої влади, про безстрокове користування відведеною земельною ділянкою і про будівництво багатоквартирного будинку з правом власності на окрему квартиру, за наявності акта про прийняття будинку в експлуатацію; рішення товариського суду про розподіл майна колишнього колгоспного двору; мирова угода, затверджена ухвалою суду; рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації; дублікати правовстановлювальних документів, видані державними та приватними нотаріусами, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, органами приватизації, копії архівних документів, видані державними архівами; свідоцтва про право власності на нерухоме майно загальносоюзних творчих спілок колишнього СРСР, які видаються Фондом державного майна; свідоцтва про право власності, видані Державним управлінням справами, на житлові та нежитлові об'єкти суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла.

За відсутності жодного вказаних документів, апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про наявність у ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» права власності на частину будівлі по вул. Джамбула, 50 в м. Ужгороді.

При цьому, скасовуючи рішення суду першої інстанції в повному обсязі, апеляційний суд не надав оцінки рішенню суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача внести доповнення до раніше виданого свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна по вул. Гагаріна, 101, а саме: автодорога і площадка, огорожа, каналізація і водопровід, електропостачання (лінія), теплопостачання (теплотраса), комунікації зв'язку і телефонізації.

Крім того, апеляційний суд фактично звів суть спору до наявності у позивача та ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» спору про право на будівлю по вул. Джамбула, 50 в м. Ужгороді, але не зазначив, чи підлягає такий спір розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд всупереч завданню адміністративного судочинства не розв'язав, а лише поглибив юридичний конфлікт.

Враховуючи наведене, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За правилами частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариство з додатковою відповідальністю «Патент» задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

М.О.Сорока

А.В.Єрьомін