Справа № 308/14731/14-а
Суддя: Ференц А. М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2014 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ференц А.М.

при секретарі судового засідання Пазяк С.М.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Ужгородського міськрайонного суду матеріали адміністративного позову 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою звернувся 94 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про його примусове видворення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 листопада 2014 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів) відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин Державного кордону.

На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Громадянин ОСОБА_4, ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_4, ОСОБА_2 17 листопада 2014 року о 23 год. 35 хв. в порядку угоди між Україною та ЄС був прийнятий на територію України, який 17.11.2014 року незаконно перетнув Українсько-Словацький кордон на напрямку 235 прикордонного знаку, та був затриманий в складі групи осіб прикордонною поліцією Словацької республіки.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, використовуючи при цьому міжнародні злочинні угруповання. Знаючи, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно йде на вчинення правопорушень.

Згідно вимог п.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Так, відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має. Також, під час опитування відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити в країни західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись п. 2 ст. 183-5 КАС України, ч. 2 ст. 29 Конституції України, де встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом, п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158 - 163,167, 183-5, 255, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду

Суддя: Ференц А.М.