Справа № 2208/7600/12 (2а/676/9/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/60041/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області (далі - УПФ) про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за касаційною скаргою позивача на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив зобов'язати УПФ зарахувати період роботи з 8 січня 1979 року по 23 травня 1988 року на посаді паяльщика до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та з 31 серпня 2012 року призначити зазначену пенсію.

Посилався на незаконність відмови у призначенні пільгової пенсії, оскільки в період з 08.01.1979 року по день звільнення він працював на посаді паяльщика, що входить до списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, а неточності в документах позбавили його права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову УПФ у призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вінницький апеляційний адміністративний суд своїм рішенням від 19 вересня 2013 року зазначену постанову міськрайонного суду скасував та ухвалив нову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати і ухвалити нове, яким змінити постанову суду першої інстанції. Зазначає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не в повній мірі перевірив обставини, які мають значення для прийняття рішення про призначення пенсії на пільгових умовах.

Апеляційний суд прийшов до висновку про законність відмови у призначенні пенсії, оскільки у справі відсутні докази, які б свідчили, що позивач обіймав посаду, яка б давала право до призначення пенсії за пункту "а" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Висновок апеляційного суду, на відміну від суду першої інстанції, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок), передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, в тому числі записів трудової книжки та архівної довідки, ОСОБА_4 з 08 січня 1979 року зарахований монтажником р/а 2 розряду цеху № 1, з 23 травня 1988 року по 11 травня 1993 року працював паяльщиком 3 розряду. При цьому записів про роботу на цій посаді з 1979 року по 1985 року трудова книжка не містить.

У матеріалах справи наявна копія наказу від 01 листопада 1985 року № 31-кп, зі місту якого вбачається, що позивачу присвоєно 3 розряд паяльщика слюсаря-складальника р/а (суміжна). Інших доказів того, що в оспорюваний період він працював на посаді паяльщика чи здійснював цю роботу в матеріалах справи немає.

Зазначені обставини свідчать, що у ОСОБА_4 не достатньо стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII.

Крім того, доводи позивача про те, що в трудову книжку внесено посаду монтажника помилково не знайшли свого підтвердження у зібраних і досліджених доказах.

Судами не встановлено й тієї обставини, що він в період з 8 січня 1979 року по 01 листопада 1985 року працював паяльщиком, а не монтажником р/а 2 розряду цеху № 1.

З огляду на викладене, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман