Справа № 820/7549/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 вересня 2015 р. № 820/7549/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування наказів та податкових повідомлень-рішень, зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС" звернулось до належного суду з адміністративним позовом, в якому, просить:

- визнати протиправними дії Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "ТАБРІС", внесених на підставі актів №43/11-23-22-Г7/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; № 20/11-23-22-0і/38435770 від 23.02.2015 року;

- зобов'язати Кіровоградську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ТАБРІС" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-34/38435770 від 23.02.2015 року; №20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року, а також виключити будь-які інформаційні дані щодо проведення перевірки із складанням зазначених актів в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок";

- скасувати рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області у формі наказів про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "ТАБРІС" №1900 від 02.10.2014 року, № 218 від 11.02.2015 року, № 221 від 12.02.2015 року "Про призначення та проведення позапланової документальної перевірки ТОВ "ТАБРІС" та зі складання актів №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; №20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_1 від 02.03.2015 року; № НОМЕР_2 від 02.03.2015 року; № від 04.03.2015 року; № від 04.03.2015 року, прийнятих щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС".

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані дії та рішення вчинені всупереч вимог діючого законодавства України, що порушує його права та інтереси і потребує судового захисту.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідної сторони за довіреністю ОСОБА_2 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що в даному випадку Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Щодо позовних вимог до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, то вони є безпідставними, оскільки позивач знаходиться на основному податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, яка і є контролюючим органом по відношенню до ТОВ "ТАБРІС", а тому просить в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі наказів №1900 від 02.10.2014 року, № 218 від 11.02.2015 року, № 221 від 12.02.2015 року "Про призначення та проведення позапланової документальної перевірки ТОВ "ТАБРІС" Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області стосовно позивача були проведенні позапланові документальні перевірки протягом 2014-2015 років із складанням наступних актів:

- №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року;

- №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року;

- №20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року.

Як свідчать докази у справі, за результатами проведення даних перевірок зазначеним податковим органом стосовно позивача були прийняті наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 02.03.2015 року;

- № від 02.03.2015 року;

- № від 04.03.2015 року;

- № від 04.03.2015 року.

Також, на підставі висновків вказаних актів перевірок відповідачем - 1 внесенно зміни до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "ТАБРІС".

З наведеним суд не погоджується та при вирішення даного спору враховує наступні обставини та нормативні положення.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач-1 не надав таких доказів щодо законності та обгрунтованості призначення оскаржуваних перевірок, оскільки ТОВ "ТАБРІС" стверджує, що не отримувало жодного запиту від Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС Кіровоградській області про надання пояснень та їх документального підтвердження по взаємовідносинам з контрагентами та не було повідомлено про день та час проведення вказаних перевірок, що в судовому засіданні відповідною стороною не було спостовано.

Суд зазначає, що позапланова документальна перевірка проводиться на підставі п.п.78.1.1. п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової ¦інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не «надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Проте, як вже було зазначено позивачем не було отримано інформаційного запиту до призначення перевірки

Судом встановлено, що всі документи, що підтверджують дійсність та реальність угод, укладених у перевіряемий період наявні у ТОВ "ТАБРІС", оформлені належним чином та були надані до перевірки.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції, про те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що на момент проведення перевірки у ТОВ "ТАБРІС" були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для віднесення до податкового кредиту, податкових зобов'язань відповідних сум.

Отже, ТОВ "ТАБРІС" дотримані спеціальні вимоги щодо документального підтвердження сум податкового кредиту за фінансово-господарськими операціям з вищезазначеним контрагентом, що були предметом перевірки.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх поставок товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між ТОВ "ТАБРІС" та його контрагентами.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті б цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на вище вказане слід зазначити, що відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" відображення господарських операцій здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Так, даний облік ТОВ "ТАБРІС" ведеться належним чином.

Враховуючи, наявність у ТОВ "ТАБРІС" належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, висновки ДПІ щодо порушення позивачем податкового законодавства є безпідставними, а тому в діях ТОВ "ТАБРІС" відсутні порушення вимог Податкового кодексу України.

Факт того, що зазначені вище контрагенти ТОВ "ТАБРІС" на момент виписки податкових накладних мали право на виписку податкових накладних і були зареєстровані як платники податку на додану вартість, не оспорювався податковим органом. Якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обгрунтованим віднесення сплачених сум до податкового кредиту, контрагенти були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, ТОВ "ТАБРІС" не може нести відповідальність за несплату податків контрагентами, а також за інші порушення податкового законодавства ними.

Так, відповідач-1 не вказав в актах належних доказів того, що на момент проведення операцій з ТОВ "ТАБРІС" зазначені вище контрагенти були фіктивним підприємством, вчиняли порушення в сфері оподаткування, документував безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб'єктів господарювання, та укладав нікчемні правочини, які завідомо порушують публічний порядок та суперечать інтересам держави і суспільства.

При укладанні та виконанні угод з вищезазначеними постачальниками вони мали всі ознаки правомірних, належним чином укладених правочинів, спрямованих на набуття, цивільних прав та обов'язків, більш того зобов'язання кожної сторони за угодами виконані, що підтверджують юридичні наслідки, що можна перевірити через подальше виникнення зобов'язань через використання товарів, а отже правові наслідки, які повинні були наступити за угодами наявні і підтверджують, що господарські операції були реальними.

Так, ТОВ "ТАБРІС" на підставі угод придбав у контрагентів товари, роботи, послуги, суми податку на додану вартість по податкових накладних включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у відповідному обліку, ТОВ "ТАБРІС" було перераховано на розрахункові рахунки постачальників грошові кошти в якості оплати за товари (роботи), що підтверджується первинними документами.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 201 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права, формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно - суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит (звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого ; використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України І встановлюють, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну в момент виникнення податкових зобов'язань продавця, яка є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України забороняється включення до складу податкового кредиту сум податку, не підтверджених належним чином оформленими податковими накладними.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення ' права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.8 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути викладені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи позивача за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів в ході перевірки не виявлено.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Дата виникнення податкових зобов'язань платника ПДВ визначається згідно з нормами ст. 187 Податкового кодексу України, а дата виникнення податкового кредиту визначається, згідно з нормами ст. 198 Податкового кодексу України.

Всі суми податкового кредиту, що були предметом перевірки, підтверджені відповідними податковими накладними, які не мають недоліків та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Отже, факт здійснення господарських операцій у перевіряємому періоді підтверджується документально.

Також, перевіряючими в акті перевірки було визначено контрагентів ТОВ "ТАБРІС" - замовників товарів/робіт/послуг, що були придбані у вказаних в акті постачальників та реалізовані в подальшому замовникам. Перевіряючі необґрунтовано приходять до висновків, що ТОВ "ТАБРІС" не мало можливості отримувати товар та здійснювати його подальшу реалізацію, та відповідно завищило податкові зобов'язання. Податковий кодекс України та інші нормативно-правові акти податкового законодавства України регламентують порядок отримання посадовими особами ДПІ інформації на предмет документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин між суб'єктами господарювання. Так, згідно Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (Затверджено постановою КМУ від 27 грудня 2010 № 1232) зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, "для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Згідно п. 2.2. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими ратниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Згідно п. 4.6. Методичних рекомендацій за результатами проведення зустрічної звірки складається Довідка про результати проведення зустрічної звірки (далі - Довідка) у двох примірниках а реєструється в Журналі реєстрації довідок/актів не пізніше останнього робочого дня терміну, відведеного для проведення зустрічної звірки відповідно ) пункту 3.2 або 4.5 Методичних рекомендацій. П. 4.7. Методичних рекомендацій довідка підписується та вручається суб'єкту господарювання у порядку, передбаченому пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. 1232 "Про затвердження Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", не пізніше наступного робочого дня від дати її складання.

З вищенаведеного вбачається незаконність висновків щодо неможливості здійснювати його подальшу реалізацію та відповідно щодо завищення податкових зобов'язань, так як звірок, передбачених ПКУ та Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, не проводилось щодо жодного з них та ніяких довідок не складалося.

Всі суми податкового кредиту, що були предметом перевірки, підтверджені відповідними податковими накладними, які не мають недоліків та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже, факт здійснення позивачем господарських операцій у перевіряємому періоді підтверджується документально.

Також, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, або отримання актів про неможливість проведення зустрічної звірки, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк ані акт перевірки, ані довідка зустрічної звірки не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи відповідно, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагент позивача є окремими платниками податку на додану вартість, податку на прибуток.

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, платника податку на прибуток, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюється на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за сіяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим. Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ з підстав викладених відповідачем, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) . Окрім того, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Також, суд звертає увагу, що система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266 (далі - Порядок).

Як слідує зі змісту підпункту 2.10.3 пункт 2.10 Порядку, співставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників СЦВ здійснюється у складі автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників "датків за категоріями уваги та співставленню засобами системи Автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у ::зрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в додатку до акту перевірки (камеральної, документальної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС "Аудит". По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 4.15 Порядку якщо платником ПДВ (постачальником) до податкових зобов'язань включено суму ПДВ меншу, ніж контрагентом (отримувачем) до податкового кредиту, працівники підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (постачальник), та органу ДПС, на обліку якого знаходиться платник ПДВ (отримувач), відповідно до пункту 3 статті 11, пункту 3 статті 111 Закону N 509 звертаються в письмовій (юрмі до таких платників ПДВ щодо одержання пояснень та їх документальних підтверджень з метою встановлення причин розбіжностей даних, що містяться у зданій ними податковій звітності з податку на додану вартість, виявлених під вас камеральної перевірки, та/або за результатами автоматизованого співставлення.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Разом з тим, зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржувані дії, рішення відповідача-1 є законними та обгрунтованими.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач - 1 не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його оскаржувані дії рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Щодо решти позовних вимог, а саме: зобов"зання відповідача-2 вчинити певні дії, то вони є недоведеними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу частково підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо внесення змін до електронної бази даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС", внесених на підставі актів перевірок №43/11-23-22-17/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; 520/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року.

Зобов'язати Кіровоградську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ТАБРІС" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; №20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року.

Скасувати рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області у формі наказів про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "ТАБРІС" №1900 від 02.10.2014 року, №218 від 11.02.2015 року, №221 від 12.02.2015 року "Про призначення та проведення позапланової документальної перевірки ТОВ "ТАБРІС".

Визнати протиправними дії Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області зі встановлення в актах перевірок №43/11-23-22- 07/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; 20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року, складених за результатами проведення перевірок ТОВ "ТАБРІС", висновків щодо порушення ним норм податкового законодавства України.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області № НОМЕР_1 від 02.03.2015 року; № НОМЕР_2 від 02.03.2015 року; № від 04.03.2015 року; № від 04.03.2015 року, прийнятих щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС".

В іншій частині позовних вимог, а саме: щодо зобов"язання Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ТАБРІС" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах перевірок №43/11-23-22-07/38435770 від 14.10.2014 року; №96/11-23-15-04/38435770 від 23.02.2015 року; №20/11-23-22-01/38435770 від 23.02.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБРІС" (61001, м. Харків, пр. Московський, буд. 57, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2015 року.

Суддя Самойлова В.В.