Справа № 806/1410/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" вересня 2015 р. Справа № 806/1410/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

при секретарі Подолянчук Л.С. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" травня 2015 р. у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської митниці ДФС про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" (далі - ТДВ "ЖЛ") звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості № 101060000/2014/30351/2 від 10.11.2014.

В обґрунтування позову зазначило, що відповідач діяв без врахування всіх обставин, що мали місце для правильного визначення митної вартості товару, що призвело до прийняття відповідачем необґрунтованого та протиправного рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" задоволено.

Скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості №101060000/2014/300351/2 від 10 листопада 2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" () суму сплаченого судового збору у розмірі 182,70 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирська митниця ДФС звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22 травня 2014 року між ТДВ "ЖЛ" (яке виступає як Покупець) та компанією "ADM International Sarl" (яка виступає як Продавець) укладено контракт № 1038442, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець придбаває сировину для кондитерської промисловості: алкалізований какао - порошок (далі - Товар) в кількості, асортименті та за ціною, визначеними специфікаціями (а.с. 18-23). Згідно зі пунктом 2.1 Контракту, ціна товару встановлюється в доларах США і зазначається в специфікації та експортному рахунку (інвойсі) на кожну поставку.

Умови поставки визначені пунктом 3.1 Контракту, згідно якого товари поставляються на умовах FСА Косьцян, Польща (Инкотермс 2010).

На виконання умов контракту № 1038442 від 22.05.2014, позивачем 10 листопада 2014 року подано до Житомирської митниці митну декларацію № 101060000/2014/017461 на митне оформлення партії товару: "какао порошок натуральний, тип 10/12S75 алкалізований, (бренд Sсhokinаg) без додавання цукру та інших підсолоджуючих речовин - цукрози та відновлювачів цукрів) вміст жиру 10-12%, у мішках по 25 кг нетто, загальною вагою 5000 кг. Виробник ADM Sсhokinаg GmbH&Co Kg Mannheim Німеччина. Торгова марка: ADM, країна виробництва - DЕ (Німеччина). Дата виробництва 08/2014".

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, позивачем до митної декларації були надані документи за переліком, передбаченим частиною 2 статті 53 МК, а саме: висновок за результатами дослідження експертного підроздялу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № 122 від 14.10.2014; міжнародна автомобільна накладна (СМR) № 5286918 від 05.11.2014; книжка МДП (Carnet TIR) від 05.11.2014; рахунок - фіктура про надання транспортно - експедиційних послуг для виконавця договору (контракту) про товарно - експедиційні послуги СФ -0000029 від 05.11.2014; прейскурант (прайс - лист) виробника товару від 22.05.2014; розрахунок ціни (калькуляція) від 13.06.2014; рахунок - фактура (інвойс) № 14126290 від 05.11.2014; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.05.2014; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1038442 від 22.05.2014; договір (контракт) про перевезення № 46525 від 04.11.2014; інформація про позитивні результати здійснення санітарно - епідеміологічного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару від 05.11.2014; резервна позиція № 915 від 26.07.2001; сертифікат про походження товару загальної форми; інші некласифіковані документи; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів; копія митної декларації країни відправника від 05.11.2014.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів, поданих разом з митною декларацією № 101060000/2014/017461, Житомирською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300351/2 від 10 листопада 2014 року (далі - Рішення), в якому митний орган самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом її визначення (а.с. 12).

На підставі вказаного рішення, митним органом видано картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів № 101060000/2014/00426 (а.с. 13-15).

Підставою для прийняття Рішення став висновок відповідача про те, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 ст. 53 МКУ подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності - відомості про особу, що виставила Інвойс № 14126290 від 05.11.2014, відсутні в контракті від 22.05.2014 № 1038442; відповідно до п. 4.1 Контракту від 22.05.2014 № 1038442 кількість, строки поставки, ціна та інші умови для кожної поставки товару вказуються в окремих "Специфікаціях", хоча до митного оформлення дані "Специфікаціях" не надавались, а також у звязку з непорданням декларантом на письмову вимогу митного органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/апо інформацію біржових організацій про вартістьтовару або сировини. За інформацією, яка наявна у органах доходів і зборів, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59-64 МКУ. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у звязку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях МД № 101060000/2014/006904 від 26.05.2014, з урахуванням коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначених Угодою про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки позивачем були надані усі необхідні документи, які підтверджують заявлену ним вартість по ціні договору, таким чином числове значення складових митної вартості товарів повністю підтверджено декларантом, позивачем використані відомості, які підтверджені документально.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI ( далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено у статтях 52 та 53 МК України.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частинами 3-5 статті 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно із частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Приписами частини 1 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що при поданні до митного оформлення митної декларації №101060000/2014/017461 від 10.11.2014 позивачем було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за ціною договору.

Право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Правову позицію з даного питання було викладено в постанові Верховного Суду України від 01.10.2013, зокрема в останній було зазначено: що "...наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів".

У даній справі відповідач не довів наявність обгрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 ,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" вул.Щорса,67,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська митниця Державної фіскальної служби України вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

- ,