Справа № 813/4571/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 р. Справа № 876/13008/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокме" до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.03.2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ "Сокме" 12 червня 2013 року звернулося до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Сокальському районі Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.03.2013 року №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорювані ним податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем із порушенням норм матеріального права та є такими, що суперечить чинному законодавству України.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що ДПІ у Сокальському районі прийнято податкове повідомлення-рішення (форми В4) від 09.01.13 № 000031601, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 2317,0 грн. за жовтень 2012, винесено на підставі акту перевірки від 21.12.12 №886/1601/32051454, яке оскаржено платником податків до Львівського окружного адміністративного суду. Згідно інформації, наданої ДПІ у Сокальському районі листом від 19.04.13 № 2226/8/15-105, дане податкове повідомлення-рішення проходить процедуру судового оскарження в Львівському окружному адміністративному суді (справа № 813/696/13-а). Рішення по даній справі судом станом на 19.04.13 не прийняте. При перевірці встановлено, що сума від'ємного значення по податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012, яка зменшена за результатами попередньої перевірки в розмірі 2317,0 грн., включена підприємством в розрахунок бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012р. При поданні податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 платником не проведено відповідні коригування за результатами попередньої перевірки (зменшення рядка 19 декларації з податку на додану вартість за жовтень в рядку 21.3 "зменшено/збільшено залишок від'ємного значення за результатами податкового органу), що призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року. Судом першої інстанції не враховано, що оскільки дана сума станом на 25.02.13 не є узгодженою, тому таке відображення необхідно здійснювати після остаточного узгодження результатів перевірки, тобто після набрання законної сили рішенням суду за результатами оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі акту перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності , колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення ґрунтуються на висновках не виконання позивачем вимог попередньої перевірки, рішення по якій скасовано рішенням суду, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні, суд робить висновок про правомірність показників податкової звітності з ПДВ за жовтень-грудень 2012 року, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі, а відповідачем безпідставно встановлено порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2013 року №.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що при заповнені податкової декларації з ПДВ за листопад 2012 року по рядку 21.3 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) , позивач повинен був врахувати висновки акту позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань правомірності формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2012 року та у зменшення податкових зобов'язань за жовтень 2012 року №886/1601/32051454 від 21.12.2012 року, в результаті чого позивачу зменшено залишок від'ємного значення в сумі 2 317,00 грн. Висновки , викладені в акті перевірки №76/1601/32051454 від 25.02.2013 року є взаємопов'язаними з висновками акту №886/1601/32051454 від 21.12.2012 року попередньої перевірки позивача.

Згідно п.54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як з'ясовано судом , 28 січня 2013 року ТзОВ "Сокме" було подано до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.01.2013 року: - №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 4 372,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 2 186,00 грн.; -№, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 317,00 грн. (справа №813/696/13-а).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року у справі №813/696/13-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року, адміністративний позов ТзОВ "Сокме" до ДПІ у Сокальському районі Львівської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.01.2013 року № та № - задоволено у повному обсязі. Вищезазначене рішення суду вступило в закону силу у порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що грошове зобов'язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 09.01.2013 року № та № не було узгоджено, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для використання під час проведення перевірки останніх та акта перевірки №886/1601/32051454 від 21.12.2012 року і , як наслідок, безпідставного зменшення суми від'ємного значення ПДВ.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити, що податковим законодавством не передбачено обов'язку платника податків відображати в податкових деклараціях неузгоджені суми. Також не передбачено обов'язку відображати неузгоджені суми в декларації , але не враховувати їх у розрахунках податкових зобов'язань , податкового кредиту, визначення від'ємного значення та бюджетного відшкодування певного податкового періоду.

Рядок 21.3 декларації з ПДВ , про який йде мова , відноситься до розділу ІІІ такої декларації з назвою "розрахунки з бюджетом за звітний період " та є одним зі складових рядка 21 декларації, який визначає залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті за підсумками поточного періоду.

Таким чином, крім рядка 21.3 остаточне значення рядка 21 декларації з ПДВ формує також і рядок 21.1, 21.2, а у разі заповнення рядка 21.3 неузгодженими сумами - буде змінюватися загальний показник рядка 21. Тобто, такі дії платника податків можуть призвести до викривлення даних податкового обліку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сокальська ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області, як суб'єкт владних повноважень , не надала до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення та нею не було спростовано доводів позивача. Окрім цього, відповідачем належними документально обґрунтованими доказами не підтверджено наявності правових підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Отже, враховуючи те, що оскаржуване рішення ґрунтуються на висновках не виконання позивачем вимог попередньої перевірки, рішення по якій скасовано рішенням суду, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні, суд робить висновок про правомірність показників податкової звітності з ПДВ за жовтень-грудень 2012 року, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі, а відповідачем безпідставно встановлено порушення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI , що є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2013 року №.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2013 року у справі № 813/4571/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар