Справа № 279/7299/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ольшевська Н.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"17" вересня 2015 р. Справа № 279/7299/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "23" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2015 року відмовлено управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області у задоволенні позову до управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що постанову винесено з перевищенням повноважень, наданих Державній виконавчій службі.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2014 року, позивач звертався до суду з аналогічним позовом, в задоволенні якого, постановою Коростенського міськрайонного суду від 20.08.2014 року було відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 року постанову суду першої інстанції було змінено з тих підстав, що позов пред"явлено до неналежного відповідача.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.03.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42287234 з виконання виконавчого листа № 2а-8071/11, виданого Коростенським міськрайонним судом 03.02.2012 року про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі на користь ОСОБА_5 коштів, передбачених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 515,89 гривень.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У статті 17 Закону зазначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами.

Частиною 1 статті 26 зазначеного Закону визначено вичерпний перелік обставин, при яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, а саме, у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

В свою чергу, порядок повернення виконавчого документа стягувачу визначено статтею 47 Закону.

Так, пунктом 9 частини 1 цієї статті Закону передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Проте, як встановлено судом першої інстанції у державного виконавця були відсутні законні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження , а так само і підстави для повернення виконавчого листа.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" №4901-УІ, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Статтею 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень до вказаного Закону, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, виконавчий лист №2а-8071/11, видано Коростенським міськрайонним судом Житомирської області до набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження.

Окрім того, ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених Законом, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України Порядку, затвердженого постанова КМУ № 845 від 03.08.2011 року.

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2011 року №845 "Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", якими визначено орган, до якого необхідно звернутись із заявою про виконання рішення (п.4 Порядку - орган Казначейства), перелік документів, що подаються разом із заявою про виконання рішення ( п.6 порядку), а також механізм списання коштів відповідно до кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (п.24-34 Порядку).

Так, пунктом 2 статті 7 зазначеного Закону передбачено, що у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Проте, як убачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження того, що державний виконавець на виконання вимог даного Закону та відповідно до ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" звертався до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення не надано та не встановлено судом.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження діяв у спосіб, що передбачений положеннями Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції та не містять фактів невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "23" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області вул.Грушевського, 16/1,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11501

3- відповідачу ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний, 1,м.Житомир,10014

- ,