Справа № 2а-952/09/0970
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2012 р. Справа № 2а-952/09/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Рудій В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів:

Косівської районної державної адміністрації ОСОБА_2, ОСОБА_3

Держкомзему в Косівському районі ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Старокутської сільської ради до Косівської райдержадміністації, Управління земельних ресурсів у Косівському районі, третя особа на стороні відповідача Національний природний парк «Гуцульщина» про визнання неправомірними та скасування розпорядження та додатку до розпорядження, висновку голови Косівської райдержадміністрації від 29.10.2008 року №402; визнання неправомірним та скасування розпорядження Косівської райдержадміністрації від 15.04.2003 року № 115; визнання неправомірним та скасування висновку Управління земельних ресурсів у Косівському районі від 12.05.2005 року №79 та від 04.02.1999 року №21,-,-

ВСТАНОВИВ:

Старокутська сільська рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Косівської райдержадміністації, Косівського районного відділу земельних ресурсів, третя особа на стороні відповідача Національний природний парк «Гуцульщина» про визнання розпорядження та додатку до розпорядження, висновку голови Косівської районної державної адміністрації від 29.10.2008 року № 402 неправомірними та їх скасування, визнання розпорядження Косівської районної державної адміністрації від 15.04.2003 року № 115 неправомірними та його скасування, визнання висновків Косівського районного відділу земельних ресурсів від 12.05.2005 року за № 79 та від 04.02.1999 року за № 21 неправомірними та їх скасування.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, розпорядження голови Косівської районної державної адміністрації від 15 квітня 2003 року за № 115 та від 29.10.2008 року за № 402 прийняті з перевищенням компетенції та повноважень і всупереч нормам чинного законодавства України, оскільки у відповідності до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, які знаходяться у приватній власності, здійснюють сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Розмежування земель державної та комунальної власності на території Косівського району не проводилося, що підтверджується довідкою управління Держкомзему у Косівському районі від 03.08.2009 року за № 08-9-20/647, рішенням Івано-Франківської обласної ради «Про проекти формування територій та встановлення меж сільських,селищних та міських рад від 27.08.99 року № 188-9/99».

В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи по суті відповідач - Косівський районний відділ земельних ресурсів реорганізовано шляхом перетворення в Управління Держкомзему у Косівському районі. Вказана обставина підтверджується Наказом Держкомзему за №15 від 22.04.2008 року. В звязку з чим на підставі статті 55 КАС України, судом було допущено в якості відповідача управління Держкомзему у Косівському районі, як правонаступника Косівського районного відділу земельних ресурсів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, до зупинення провадження в даній справі представником позивача надано пояснення, згідно з якими позов мотивує тим, що під час видачі розпорядження від 15 квітня 2003 року за № 115 головою Косівської районної державної адміністрації порушено процедуру його прийняття, визначену статтями 118, 123, 149 - 151 Земельного кодексу України, чинного в редакції на час видачі розпорядження - відсутні клопотання, необхідні матеріали щодо обґрунтування надання земельної ділянки, відповідні висновки компетентних органів, акт вибору земельної ділянки, погодження із землекористувачами, а також із іншими власниками земельних ділянок. Право Старокутської сільської ради приймати рішення щодо встановлення меж населеного пункту роз'яснено Рішенням Конституційного Суду України № 11-рп/2001 від 13.07.2001 року та п.2 ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування. Зазначено, що відповідачами та третьою особою на стороні відповідачів було порушено порядок розроблення проекту землеустрою, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 26.05.2004 року за № 677.

Представники відповідача - Косівської районної державної адміністрації щодо задоволення адміністративного позову заперечили. Суду пояснили, що висновок щодо відведення земельних ділянок НПП «Гуцульщина», затверджений розпорядженням голови Косівської районної державної адміністрації від 29 жовтня 2008 року № 402, видано відповідно до пункту «г» статті 17 Земельного кодексу України, де зазначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить підготовка висновків щодо надання або вилучення земельних ділянок. Посилалися на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 року, яким внесено зміни у Земельний кодекс України. Внесеними змінами не передбачено одержання висновків органів місцевого самоврядування щодо вибору надання, передачі, вилучення земельних ділянок із земель державної власності за межами населених пунктів. Також надали суду розпорядження Косівської районної державної адміністрації від 18 серпня 2009 року № 242 «Про надання висновків щодо відведення земельних ділянок Національному природному парку «Гуцульщина», яким скасовано розпорядження № 402 від 29 жовтня 2008 року «Про затвердження висновку щодо відведення земельних ділянок НПП «Гуцульщина».

Представник відповідача - Управління Держкомзему в Косівському районі, позов не визнала. У своїх запереченнях посилається на те, що до повноважень районної ради та Старокутської сільської ради не відноситься погодження проекту відведення земель, які знаходяться за межами населеного пункту села Старі Кути, що передбачено пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України. Зазначила, що оскільки землі, які надаються НПП «Гуцульщина», розташовані за межами населеного пункту, то погодження їх відведення здійснювалося Косівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 29.10.2008 року за № 402. Зазначила, що процедура вилучення та надання земельних ділянок Національному природному парку «Гуцульщина» регулюється статтями 149, 151, 122, 123 Земельного кодексу України, де зазначено повноваження органів державної влади по прийняттю відповідних рішень. Просила суд врахувати ту обставину, що на час прийняття Указу Президента України та всіх інших правових актів щодо створення Національного природного парку «Гуцульщина» та включення земель лісового фонду до парку, згідно статті 6 Лісового кодексу України, що діяв на той час, всі зазначені території перебували у власності держави. Крім того, пояснила, що на підставі статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проект відведення земельних ділянок Національному природному парку «Гуцульщина» підлягає обов'язковій державній експертизі.

Представник третьої особи на стороні відповідачів - Національному природному парку «Гуцульщина» щодо задоволення позову заперечив і зазначив, що порядок відведення земельних ділянок національним природним паркам визначається статтями 20, 122, 123, 125, 126, 149-151 та 208 Земельного кодексу України. Посилався на постанови Господарського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2007 року та 02 лютого 2007 року, якими підтверджено необхідність виконання Указу Президента України від 14.05.2002 року. Дії позивача щодо перешкоджання цьому є протиправними. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Указом Президента України №456/2002 від 14.05.2002 року на території Косівського району Івано-Франківської області створено Національний природний парк «Гуцульщина», який підпорядковано Міністерству екології та природних ресурсів і визначено площу земель Національного парку «Гуцульщина» в розмірі 32271 га, в тому числі 7606 га земель, мають бути надані йому в постійне користування та 24665 га земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.

Відповідно до додатку 1 вищезазначеного Указу Президента України визначено перелік землекористувачів, землі яких мають бути надані в постійне користування Національному природному парку «Гуцульщина» - ДП «Кутське лісове господарство» площею 148,6349 га, куди включено землі Старокутської сільської ради.

Косівською районною державною адміністрацією було видано розпорядження від 15 квітня 2003 року за № 115 про надання дозволу на виготовлення правоустановчих документів на право користування землею Національному природному парку «Гуцульщина», яким відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України надано дозвіл Національному природному парку «Гуцульщина» виготовити правоустановчі документи на право користування землею.

Проект відведення земельної ділянки Національному природному парку «Гуцульщина» було виготовлено Державним підприємством «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» на підставі договору від 22 листопада 2002 року за № 204 КГК.13.0040-Д.

29 жовтня 2008 року Косівською районною державною адміністрацією було видано розпорядження за № 402 «Про затвердження висновку щодо відведення земельних ділянок Національному природному парку «Гуцульщина». Даним розпорядженням затверджено висновок щодо відведення земельних ділянок Національному природному парку «Гуцульщина» у постійне користування для збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів і об'єктів, які мають особливу природоохоронну, наукову, освітню та естетичну цінність, а саме на території Городянської сільської ради - площею 575,5810 га, Черганівської сільської ради - площею 664,2204 га, Бабинської сільської ради - площею 23,6733 га, Пістинської сільської ради - площею 828,1447 га, Старокутської сільської ради - площею 148,6359 га за рахунок земель Державного підприємства «Кутське лісове господарство».

Відповідно до ч. 1.2 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси. води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

В пункті 3 Прикінцевих положень Земельного Кодексу України вказано, що закони, та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування Земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями крім земель, переданих у приватну власність, та земель зазначених в абзаці третьому цього пункту в межах населених пунктів здійснюють сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2007 року по справі №АП-9/254, встановлено, що за відсутності меж населених пунктів районною адміністрацією було обґрунтовано прийнято рішення про надання дозволу НПГІ «Гуцульщина» виготовити правовстановлюючі документи по землевідведенню.

Старокутською сільською радою не надано суду доказів про

наявність лісів комунальної власності територіальної громади, які б були зазначені в

оспорюваних розпорядженнях. В оспорюваних розпорядженнях йдеться лише про ліси

державної власності.

На території Старокутської сільської ради чинними є межі території ради, та межі населеного пункту встановлені ухвалою Івано-Франківської обласної ради від 30 жовтня 1990 року «Про земельну реформу в Івано-Франківській області».

Суд погоджується з доводами відповідачів, щодо того, що рішенням Івано-Франківської обласної ради «Про проекти формування територій та встановлення меж сільських, селищних та міських рад» від 27.08.99 року за №188-9/99, зазначено територію Старокутської сільської ради в розмірі 2433,3 га, а площу населеного пункту не зазначено. Площа земель населеного пункту та за його межами не зазначена і в продовженні додатку 1 до цього рішення «Експлікація земель в межах території Косівського району, погоджених сільськими, селищними та районними радами». В пункті 3 цього рішення зазначено: «Верховинській, Косівській районним і Яремчанській міській радам розглянути та затвердити проекти встановлення меж населених пунктів на чергових сесіях». Після прийняття рішень обласному управлінню земельних ресурсів внести на розгляд обласної ради відповідні доповнення до цього рішення. Даний пункт рішення залишився невиконаним. Отже нові межі населених пунктів на території Косівського району не затверджені, а отже чинними є межі населених пунктів встановлені раніше.

Рішення Конституційного Суду України №11-рп / 2001 від 13.07.2001 року, в пункті 4 якого вказано, що положення пункту 41 частини першої статті 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції сільських, селищних та міських рад, належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, треба розуміти так, що вирішення цих питань не віднесено виключно до повноважень державних органів і може здійснюватись сільськими, селищними, міськими радами в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Пунктом 2 статті 174 Земельного Кодексу України встановлено, що рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.

Івано-Франківська обласна рада з часу дії Земельного кодексу України (в редакції від 25.10.2001 року) рішення про встановлення чи зміну меж населеного пункту с. Старі Кути не приймала, а отже рішення Косівської районної ради від 24 жовтня 2006 року №95-4/2006 «Про пропозиції щодо встановлення меж населених пунктів району», яким вирішено вважати землями населених пунктів всі землі, які знаходяться в межах сільських, селищних, міської рад, в тому числі землі лісового та водного фонду, не слід брати до уваги, оскільки його не затвердила обласна рада у відповідності до пункту 2 статті 174 Земельного Кодексу України.

Суд зазначає, що згідно Указу Президента України від 14.05.2002 року №456 «Про створення Національного природною парку «Гуцульщина», який є обов'язковим для виконання на всій території України (стаття 106 Конституції України), на території Косівського району створено обєкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення - Національний природний парк «Гуцульщина» на площі 32271 га і якому згідно акту прийому-передачі від 23 серпня 2002 року передано лісовий фонд площею 32271 га. в тому числі 7606 га з вилученням у землекористувачів. Лист ДП «Кутське лісове господарство» підтверджує передачу земель державного лісового фонду Національному природному парку «Гуцульщина», які зазначені в оспорюваних розпорядженнях.

Відповідно до пункту «в» частини 3 статті 84 Земельного кодексу, землі під обєктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об'єктами, що мають національне та загальнодержавне значення належать до земель державної форми власності і не можуть передаватися у комунальну власність.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюванні розпорядження були прийняті Косівською районною державною адміністрацією, відповідно до Конституції України, Законів України та Указу Президента України від 14.05.2002 року №456 «Про створення Національного природного парку «Гуцульщина».

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що оскаржувані висновки управління земельних ресурсів в Косівському районі від 12.05.2005 року за № 79, та від 04.02.1999 року за № 21, також є правомірними та не підлягають до скасування.

Крім того, слід зазначити, що 24.09.2009 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду провадження в даній справі було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 156 КАС України, до набрання законної сили рішення по справі №2а-858/09/0970 за позовом Черганівської сільської ради до Косівської райдержадміністрації, управління земельних ресурсів у Косівському районі, третя особа на стороні відповідача Національний природний парк «Гуцульщина» про визнання розпорядження та додатку до розпорядження, висновку голови Косівської районної державної адміністрації від 29.10.2008 року № 402 неправомірними та їх скасування, визнання розпорядження Косівської районної державної адміністрації від 15 квітня 2003 року № 115 неправомірними та його скасування, визнання висновків управління земельних ресурсів в Косівському районі від 12.05.2005 року за № 82 та від 04.02.1999 року за № 21 неправомірними та їх скасування.

Оскаржувані розпорядження Косівської районної державної адміністрації від 29.10.2008 року № 402, та від 15 квітня 2003 року № 115, а також висновок управління земельних ресурсів в Косівському районі від 04.02.1999 року за № 21 є предметом розгляду даної справи.

19.08.2009 року по справі №2а-858/09/0970 постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позов Черганівської сільської ради задоволено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням Косівською районною державною адміністрацією подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2011 року, апеляційну скаргу Косівської районної державної адміністрації задоволено повністю, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.08.2009 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Вищевказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, правомірність винесення оскаржуваних розпоряджень та висновків встановлена постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2011 року, яка набрала законної сили, то вказані обставини не підлягають доказуванню.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Старокутської сільської ради слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 17.01.2012 року.