Справа № 2-а-2071/10/0270
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 травня 2010 р. м. Вінниця Справа № 2-а-2071/10/0270

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду О.М.Чудак, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В :

20 травня 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Крижопільському районі Вінницької області в особі заступника начальника управління ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення №143 від 23 квітня 2010 року.

Ознайомившись з наданими матеріалами, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Відповідний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 106 КАС України в позовній заяві зазначається ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електроної пошти, якщо такі відомі.

Відповідно до пункту 9 статті 3 КАС України, відповідач - це особа, котра, на думку позивача, порушила його права або інтереси. Це субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У поданому ОСОБА_1 позові відповідачем зазначено: «управління Пенсійного фонду України в Крижопільському районі Вінницької області в особі заступника начальника управління ОСОБА_2П.». При цьому, стає незрозумілим, ким саме порушено права і інтереси позивача і хто є відповідачем та його правовий статус.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 48 КАС України, здатність мати процесуальні права та обовязки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовим особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальні дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини третьої статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, адже завдання адміністративного судочинства полягає у захисті прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З наведеного випливає, що стороною у справі може бути юридична особа або її посадова особа, яка має адміністративну процесуальну правосубєктність. Тому позивачу необхідно уточнити хто є відповідачем, зважаючи на його правовий статус.

Також, слід зазначити, що в своїй позовній заяві позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем за період з 31 березня 2006 року по 01 вересня 2008 року по розрахунку 33,2%, однак вказав на те, що законодавством не передбачено нарахування фінансових санкцій на суму раніше застосованого штрафу.

Такі твердження позивача є незрозумілими і необґрунтованими, оскільки пункт 2 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року №1058-ІV передбачає, що виконавчими органами Пенсійного фонду за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф в розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Підпунктом 9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 року №64/8663 уточнено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що рішення про застосування фінансових санкцій і рішення про застосування штрафу це одне і теж.

Тому, позивачу необхідно обґрунтувати та надати докази того, що відповідачем нараховано фінансові санкції на суму раніше застосованого штрафу.

За правилами визначеними частиною першою статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в статті 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статями 106, 108, 186, 254 КАС України,

У Х В А Л И В :

позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Запропонувати позивачу в строк до 10 червня 2010 року усунути вказані недоліки, а саме, уточнити хто є відповідачем, надати письмові обґрунтування та докази того, що відповідачем нараховано фінансові санкції на суму раніше застосованого штрафу.

Дану ухвалу направити позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку не усунення недоліків, позовна заява повертається позивачеві. Разом з цим, залишення позовної заяви без руху або повернення не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 186 КАС України ухвала про залишення позовної заяви без руху, може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Чудак Олеся Миколаївна