Справа № 11525/09/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2010-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Катеренчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» до Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимоги, визнати недійсними у повному обсязі податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року №/3, №/3, №/3, визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 17.09.2009 року №/3 в частині нарахованого основного платежу в сумі 2505423,00 гривень та штрафних санкцій в сумі 1545648,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновок податкового органу про безоплатне одержання Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (далі ТОВ «ТІС») результатів робіт за договором від 12.07.2008 року №21 та відповідне донарахування доходу в сумі 9774539,00 гривень є протиправним, оскільки канал порту «Южний», поглиблення якого здійснювалось за вказаним договором, не є обєктом податкового обліку, так як даний договір не пов'язаний з господарською діяльністю підприємства, сам канал не є активом підприємства. При цьому, в результаті днопоглиблювальних робіт каналу порту «Южний» не відбулося збільшення активів та зменшення зобовязань позивача, тому дохід, який підлягає оподаткуванню, в юридичному та економічному сенсі відсутній. Позивач не погоджується із рішенням податкового органу щодо збільшення валового доходу та нарахування податку на додану вартість за результатом виділу з ТОВ «ТІС» ТОВ «ТІС-Міндобрива» в процесі реорганізації позивача, оскільки між підприємствами не укладались цивільно-правові угоди поставки товарів. Операція з виділу частки підприємства відповідає вимогам ст.ст. 109, 115 ЦК України, передача майна була здійснена згідно розподільчого балансу. Позивач зазначає, що висновки податкового органу ґрунтуються на хибному тлумаченні операції по передачі майна до статутного фонду новоствореного товариства внаслідок реорганізації ТОВ «ТІС», оскільки відповідачем дана операція ототожнюється з купівлею-продажем основних засобів. Зважаючи на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивач просив задовольнити позову у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, додатково пояснивши, що ним не оспорюються висновки ДПІ щодо порушення вимог п.п. 7.3.3. п.7.3 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яке виникло в результаті не визначення позивачем балансової вартості непогашеної протягом звітних періодів (1-го,2-го,3-го та 4-го кварталів 2008 року) заборгованості по фінансовому кредиту, вираженої в іноземній валюті на останній день звітного періоду за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на такий день, та не визначення підприємством за цей період прибутку або збитку від такої операції, що розраховується як різниця між балансовою вартістю заборгованості по фінансовому кредиту на початок звітного періоду чи на дату її оприбуткування (виникнення), та балансовою вартістю такої заборгованості на останній день звітного періоду за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, що діяв на такий день. Зокрема, позивач не оскаржує застосування до ТОВ «ТІС» штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 17.09.2009 року №/3 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 382403,00 гривень.

Представники відповідача в суді позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити, зазначивши, що операція з виділу ТОВ «ТІС-Міндобрива» підпадає під визначення «безоплатної поставки товарів» та, відповідно, під визначення «поставки товарів», у звязку із чим ТОВ «ТІС» порушено вимоги п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки позивачем не включено до складу валового доходу 3го кварталу 2008 року вартість безоплатно переданого майна, передача якого відбулась згідно з розподільчим балансом та актами приймання-передачі з балансу ТОВ «ТІС» на баланс ТОВ «ТІС-Міндобрива» на суму 247150,00 гривень. Вони також пояснили, що вартість підрядних робіт з поглиблювання (через ремонтне черпання) дна каналу в порту «Южний» у 4-му кварталі 2008 року за договором від 21.07.2008 року №21, в якому ТОВ «ТІС» виступає в якості замовника, підлягає включенню до валового доходу з відповідним оподаткуванням на вимогу п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Оскільки позивачем не включено до складу валового доходу зазначені роботи з урахуванням дизельного пального, використаного на їх виконання, останні вважаються безоплатно наданими на користь позивача у 4 кварталі 2008 року в загальні сумі 9774539,00 гривень. Зважаючи на законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі направлень від 25.03.2009 року №34/23-80, від 23.04.2009 року №71/23-80, виданих Державною податковою адміністрацією в Одеській області, співробітниками ДПА в Одеській області та ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області, згідно з ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.12.2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.12.2008 року. За результатами перевірки складено акт №58/23-8009/22447500 від 20.05.2009 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ТІС» п.п. 4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст. 4, п.п. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7, п.п. 11.3.1 п.11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2505423,00 гривень; п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті до бюджету в загальному розмірі в сумі 6142404,00 гривень, завищено суму податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню в жовтні 2008 року в розмірі 1900000 гривень; п.п. 9.12.1 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1500,00 гривень; ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»; п.п. «в» п. 13.1 ст. 13, п. 16.13 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб за період з 01.10.2007 року по 31.12.2008 року на загальну суму 31176,00 гривень.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, ТОВ «ТІС» подало заперечення до акту виїзної планової перевірки до ДПІ в Комінтернівському районі №2505/02 від 25.05.2009 року. Листом ДПІ у Комінтернівському районі від 28.05.2009 року №5380/10/23-033 позивача було повідомлено про результати розгляду заперечень. На підставі вищевказаного акту Перевірки ДПІ у Комінтернівському районі прийняті податкові повідомлення рішення від 28.05.2009 року №/0 про донарахування податку на прибуток в сумі 2505423,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1928051,00 гривень, від 28.05.2009 року №/0 про донарахування податку на додану вартість в сумі 6142404,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6142404,00 гривень, від 28.05.2009 року №/0 про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1900000,00 гривень та застосування штрафної санкції в розмірі 950000,00 гривень, які були оскаржені позивачем до ДПІ у Комінтернівському районі 04.06.2009 року(№0406/05). За результатами розгляду первинної скарги ДПІ у Комінтернівському районі залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення, та прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.06.2009 року №/1, №/1, №/1. Не погоджуючись із прийнятим за результатами розгляду первинної скарги рішенням ДПІ у Комінтернівському районі, ТОВ «ТІС» 23.06.2009 року звернулось до ДПА в Одеській області із повторною скаргою №2306/07. За результатами розгляду повторної скарги ДПА в Одеській області прийнято рішення від 10.07.2009 року №24464/10/25-0007 та залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 28.05.2009 року №/0, №/0 та відповідно до них сформовані податкові повідомлення-рішення від 16.06.2009 року № /1, №/1; скасоване податкове повідомлення-рішення від 28.05.2009 року №/0 та, відповідно до нього сформоване від 16.06.2009 року №/1, в частині застосування штрафної санкцій в сумі 950000,00 гривень, в іншій частині залишено без змін; збільшено згідно п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» суму застосованої штрафної санкції з податку на прибуток на 3502,00 гривень, та, відповідно, прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.07.2009 року №/0 про застосування штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств в сумі 3502,00 гривень, від 10.07.2009 року №/2 про зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1900000,00 гривень, від 10.07.2009 року №/2 про донарахування податку на прибуток в сумі 2505423,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1928051,00 гривень, від 10.07.2009 року №/2 про донарахування податку на додану вартість в сумі 6142404,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6142404,00 гривень.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішенням позивач звернувся із відповідною скаргою до ДПА України. Рішенням ДПА України про результати розгляду скарги від 11.09.2009 року №8973/6/25-0115 податкові повідомлення рішення від 28.05.2009 року №/0, №/0, №/0 (та сформовані відповідно до них рішення від 16.06.2009 року №/1, №/1, №/1) з урахуванням рішення ДПА в Одеській області від 10.07.2009 року №24464/10/25-0007, прийнятого за розглядом повторної скарги (податкові повідомлення-рішення від 10.07.2009 року №/2, №/2 і №1/2, від 15.07.2009 року №/2) залишено без змін, а скаргу без задоволення, внаслідок чого прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.09.2009 року № /3 про визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» податкового зобовязання зі сплати штрафної (фінансової) санкції з податку на прибуток підприємств з іноземними інвестиціями в розмірі 3502,00 гривень, від 17.09.2009 року №/3 про зменшення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1900000,00 гривень, від 17.09.2009 року №/3 про визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в розмірі 2505423,00 гривень та штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1928051,00 гривень, від 17.09.2009 року №/3 про визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 6142404,00 гривень та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 6142404,00 гривень. Здійснивши всі передбачені законодавством заходи адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що згідно протоколу загальних зборів ТОВ «ТІС» від 11.05.2008 року вирішено створити нову юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю «ТІС-Міндобрива» шляхом виділу із ТОВ «ТІС». При цьому, частина майна, що рахується за технологічним комплексом з перевантаження мінеральних добрив, а також права та обовязки, які належать ТОВ «ТІС», за розподільчим балансом переходять до ТОВ «ТІС-Міндобрива», останнє стає правонаступником цієї частини майна. Згідно з розподільчим балансом щодо виділу ТОВ «ТІС-Міднобрива» із ТОВ «ТІС» станом на 31.08.2008 року вартість переданого майна та сума статутного капіталу визначена в сумі 40212017,00 гривень. У звязку із зменшенням розміру статутного фонду до статуту ТОВ «ТІС» внесено зміни, зареєстровані Комінтернівською райдержадміністрацією Одеської області 11.09.2008 року за №1000044. Останньою зареєстровано статут ТОВ «ТІС-Міндобрива» 11.09.2008 року №0015672. Відповідно до п. 1.1 статуту ТОВ «ТІС-Міндобрива» засноване шляхом виділу із ТОВ «ТІС» та є правонаступником останнього у частині, передбаченої розподільчим балансом згідно ст. 109 ЦК України. Згідно з пунктом 1.2 статуту учасниками товариства є ОСОБА_1 (доля засновника 44,733%), ОСОБА_2 (доля засновника 20,5%), ОСОБА_3 (доля засновника 0,262%), ОСОБА_4 (доля засновника 12,238%), ОСОБА_5 (доля засновника 17%), фірма «ФЕДКОМІНВЕСТ Монако САМ», Монако (доля засновника 5,267%).

Згідно акту приймання-передачі основних фондів (нерухомого майна) від 11.09.2008 року ТОВ «ТІС» передано до статутного фонду ТОВ «ТІС-Міндобрива» частки внесків засновників, а саме: ОСОБА_1, Монако, - 17988043,00 гривень, ОСОБА_2 8243461,00 гривень, ОСОБА_3 105355,00 гривень, ОСОБА_4 4921148,00 гривень, фірма «ФЕДКОМІНВЕСТ Монако САМ» - 2117968,00 гривень, ОСОБА_5 6836042,00 гривень. Загальна сума Статутного фонду та долі учасників у статутному капіталі ТОВ «ТІС-Міндобрива» відповідають сумі переданого статутного фонду та часткам учасників, визначених у акті приймання-передачі від 11.09.2008 року, що є додатком №8 до рядка №300 розподільчого балансу.

Перевіряючі дійшли висновку, що вищезазначена операція підпадає під визначення «безоплатної поставки товарів» та, відповідно, під визначення «поставки товарів», у звязку із чим ТОВ «ТІС» порушено вимоги п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки позивачем не включено до складу валового доходу 3го кварталу 2008 року вартість безоплатно переданого майна, передача якого відбулась згідно з розподільчим балансом та актами приймання-передачі з балансу ТОВ «ТІС» на баланс ТОВ «ТІС-Міндобрива» на суму 247150,00 гривень. Вказана сума визначена з урахуванням вимог п.п. 8.4.3, 8.4.4 п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та факту відображення суми переданих матеріалів у розмірі 459497,00 гривень у складі валових доходів, відображених підприємством по ряд.01.2 та складається з вартості переданого обладнання на суму 247149,69 гривень. У звязку зі цим перевіряючими зроблений висновок щодо порушення ТОВ «ТІС» п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у звязку з не включенням до складу податкових зобовязань з податку на додану вартість у вересні 2008 року вартість ПДВ з безоплатно переданого майна, передача якого відбулась згідно з розподільчим балансом та актами приймання-передачі з балансу ТОВ «ТІС» на баланс ТОВ «ТІС-Міндобрива» на загальну суму 8042404,00 гривень, що призвело до заниження ТОВ «ТІС» задекларованого до сплати до бюджету ПДВ на суму 5767268,00 гривень у вересні 2008 року, 136436 гривень у жовтні 2008 року, 238700 гривень у листопаді 2008 року, а всього на 6142404,00 гривень, та до завищення суми ПДВ, що підлягала бюджетному відшкодуванню у жовтні 2008 року на 1900000,00 гривень, що була заявлена до відшкодування позивачем в декларації з ПДВ за жовтень 2008 року.

Однак суд вважає зазначені висновки податкового органу неправомірними у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових доходів платника податку включаються доходи з інших джерел, в тому числі, у вигляді вартості товарів, безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Згідно з п. 1.23 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Відповідно до п. 1.4 Закону України «Про податок на додану вартість» поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З урахуванням вищенаведеного, передача активів та зобовязань в процесі реорганізації ТОВ «ТІС» шляхом виділення із нього ТОВ «ТІС-Міндобрива» не може розглядатися як операція купівлі-продажу частини підприємства або як безоплатна передача активів підприємства, оскільки економічна сутність реорганізації полягає у перерозподілі активів і зобовязань підприємства. При реорганізації шляхом виділення з одного підприємства іншого підприємства здійснюється включення частини валових активів одного підприємства до складу іншого. При цьому, зобовязання також переходять згідно до розподільчого балансу.

Таким чином, висновки перевіряючи про заниження позивачем валового доходу ґрунтуються на помилковому ототожнені операції по передачі майна до статутного фонду новоствореного товариства внаслідок реорганізації позивача, оформленої розподільчим балансом, з операцією купівлі-продажу основних засобів, що підлягає оформленню відповідною цивільною угодою, яка в даному випадку не укладалася. Передача реорганізованим підприємством новоствореному основних фондів не є операцією з продажу в розумінні Закону України «Про податок на додану вартість» та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки в даному випадку немає передачі прав власності за компенсацію.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 04.12.2007 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство «ЛОСТ ЛТД» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на п.13.5 ст. 13 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», яким зокрема передбачено можливість реорганізації платника податків у формі виділення інших платників податків виключно шляхом передачі частини активів реорганізованого платника податків в обмін на корпоративні права в статутному фонді новоствореного виділеного платника податків, оскільки чинне цивільне законодавство не зобовязує реорганізованого господарюючого субєкта набувати корпоративні права у новоствореному підприємстві, яке утворилося шляхом виділення. Господарюючий субєкт, який реорганізовується, може, але не зобовязаний виступати співзасновником чи учасником нового самостійного підприємства, яке утворюється в результаті виділення, та набувати корпоративні права в управлінні останнім. Окрім того, ст. 14 зазначеного закону врегульовано порядок (механізм) погашення (розподілу) податкової заборгованості або податкового боргу платника податків, що реорганізовується, тобто податкового боргу, який існував до моменту прийняття рішення про реорганізацію платника податків. В даному випадку податкові зобовязання визначено позивачу саме у звязку з передачею частини активів позивача новоствореному підприємству вже в процесі реорганізації позивача, а тому підстави для застосування до спірних відносин п.13.5 ст. 13 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» відсутні.

Суд критично розцінює доводи представника відповідача, що всупереч ст. 115 ЦК України статутний капітал ТОВ «ТІС-Міндобрива» сформований майном, власником якого є юридична особа ТОВ «ТІС», а статутний капітал ТОВ «ТІС-Міндобрива» згідно до статуту створюється за рахунок внесків його учасників фізичних осіб, які фактично не є власниками переданого за розподільчим балансом майна, оскільки це спростовується актом приймання-передачі від 11.09.2008 року, що є додатком №8 до рядка №300 до розподільчого балансу, ТОВ «ТІС» передало до статутного фонду ТОВ «ТІС-Міндобрива» частки внесків засновників.

Таким чином, донарахування ДПІ у Комінтернівському районі ТОВ «ТІС» валового доходу у сумі 247150,00 гривень, відповідне визначення податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в сумі 61788,00 гривень, визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 238700,00 гривень, та зменшення суми ПДВ, що підлягала бюджетному відшкодуванню в сумі 1900000,00 гривень є протиправним.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до умов договору від 21.07.2008 року №21, укладеному між ТОВ «ТІС» та ВАТ «Чорномортехфлот», позивач замовив днопоглиблювальні роботи внутрішнього каналу порту Южний. Сторонами за вказаним договором є ТОВ «ТІС» - замовник, ВАТ «Чорномортехфлот» - підрядник, ТОВ «ТІС-Руда» - платник. За умовами договору підрядник зобовязаний виконати роботи у встановлений термін, замовник забезпечити виконання цих робіт, платник сплатити виконані підрядником роботи та відшкодувати замовнику вартість переданого дизельного пального на виконання днопоглиблювальних робіт. Вартість договору складає 10946684,00 гривень. Виконання підрядних робіт ВАТ «Чорномортефлот» за даним договором підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт (№КБ-2а) та довідками щодо вартості виконаних підрядних робіт (№КБ-3) на загальну суму 7594757,88 гривень. Відповідно до довідок щодо вартості виконаних підрядних робіт загальний обсяг використаного дизельного пального на розробку ґрунту склад 397697,97 літрів вартістю 2179780,66 гривень.

Відповідно до актів приймання, довідок щодо вартості виконаних підрядних робіт №КБ-2, №КБ-3, підрядник (ВАТ «Чорномортехфлот») здав, замовник (ТОВ «ТІС») прийняв, а платник (ТОВ «ТІС-Руда») сплатив за виконані послуги, та відповідно до податкових накладних, виписаних на його адресу, відшкодував вартість дизельного пальна, використаного на виконання даних робіт.

Згідно з висновками акту перевірки ТОВ «ТІС» порушено п.п. 4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки до валового доходу не включено вартість підрядних робіт з поглиблювання дна в порту «Южний» з урахуванням вартості дизельного пального, використаного на їх виконання, безоплатно наданих на його користь у 4 кварталі 2008 року в сумі 9774539,00 гривень.

Однак, суд знаходить такий висновок податкового органу необґрунтованим у звязку з наступним.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валового доходу платника податку включаються, зокрема, загальні доходи від продажу товарів. Враховуючи положення п. 1.43 ст. 1 цього Закону, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобовязання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Таким чином, оскільки за результатами виконання сторонами договору №21 від 21.07.2008 року (поглиблення через ремонтне черпання каналу порту «Южний») у ТОВ «ТІС» не відбулося збільшення активів та зменшення зобовязань по цьому договору, - відсутнім є обєкт оподаткування у розумінні Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість».

Суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на ст. 876 ЦК України, п. 91 та п. 95 розділу «Приймання-передача закінчених робіт (обєкта будівництва)», визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року №668 «Загальні умови укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», ст. 99 розділу «Проведення розрахунків за виконані роботи» Постанови «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затвердженої Кабінетом Міністрів України 01.08.22005 року №668, п.1 ст. 627, п.3 ст.510 ЦК України, в результаті аналізу яких, податковий орган доходить висновку, що замовник за договором від 21.07.2008 року №21 є власником обєкту будівництва та зобовязаний оплатити виконані роботи, у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Пунктами 91, 95 розділу «Приймання-передача закінчених робіт (обєкта будівництва)», визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року №668 «Загальні умови укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» передбачено, що передача закінчених робіт (обєкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі. Право власності на закінчення роботи (обєкт будівництва) переходить замовнику з моменту підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до ст. 99 розділу «Проведення розрахунків за виконані роботи» зазначеної постанови розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи в і разі відсутності зауважень підписує їх. Після отримання документів замовник зобовязаний оплатити виконані роботи.

Згідно п. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Пунктом 3 ст. 510 ЦК України передбачено, що якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 74 Кодексу торгівельного мореплавства України територія та акваторія морського порту є державною власністю.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» поставкою визнаються будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів.

Приймаючи до уваги вищенаведене, єдиним власником обєкта внутрішнього каналу порту «Южний» - є держава. Доводи відповідача щодо того, що у договорі №21 від 21.07.2008 року не передбачено власника обєкту внутрішнього каналу порту «Южний», а, відтак, власником виступає замовник ТОВ «ТІС» не відповідають чинному законодавству та є необґрунтованими. Положення пунктів 91, 95 Постанови №668 визначають стосунки між замовником та підрядником стосовно вимоги якісного та своєчасного виконання робіт. У питаннях якості та своєчасності виконання робіт замовник може виступати для підрядника власником обєкту будівництва, так як підрядник не має договірних відносин з законним і єдиним власником обєкту будівництва. Договір підряду регулює взаємовідносини між підрядником і замовником лише у частині приймання-передачі робіт. Вимоги п. 91 та п. 95 Постанови №668 не можуть бути підставою для визначення замовника ТОВ «ТІС» за договором №21 від 21.07.2008 року власником акваторії порту «Южний» в жодних правовідносинах, у тому числі і в податкових.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, оскільки ТОВ «ТІС» не є власником обєкту будівництва, який також не є активом цього підприємства, договір №21 від 21.07.2008 року не пов'язаний з господарською діяльністю позивача, результат проведених підрядних робіт по поглиблюванню дна каналу в порту «Южний» не зумовив зростання капіталу позивача та зменшення його зобовязань, а єдиним власником економічних вигід від використання каналу є держава, висновки податкового органу щодо того, що ТОВ «ТІС» вважається отримувачем доходу є необґрунтованими.

Крім того, суд враховує, що позивач погоджується з порушенням ТОВ «ТІС» п.п. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та не оскаржує податкове повідомлення-рішення від 17.09.2009 року №/3 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 382403,00 гривень. Зазначене порушення виникло в результаті заниження податку на прибуток на суму 617872,00 гривень у 2-му кварталі 2008 року, що не заперечувалось представниками позивача.

При викладених вище обставинах, податкове повідомлення-рішення від 17.09.2009 року №/3 підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 2505423,00 гривень та штрафної санкції в сумі 1545648,00 гривень.

Суд також приймає до уваги, що за результатами розгляду повторної скарги ДПА в Одеській області прийнято рішення від 10.07.2009 року №24464/10/25-0007, яким виявлено заниження податку на прибуток на 617872,00 гривень у 2 кварталі 2008 року за 4 періоди та застосування ДПІ в Комінтернівському районі штрафної санкції в розмірі 40%, що дорівнює 247149,00 гривень, замість попередньо встановленої суми в розмірі 243648,00 гривень. Разом із цим, при розрахунку штрафної санкції за винесеним ДПА в Одеській області податковим повідомленням-рішенням №/3 допущено арифметичну помилку, та замість застосування штрафної санкцій в сумі 3501,00 гривень (247149,00 гривень 243648,00 гривень), застосовано штрафну санкцію в розмірі 3502,00 гривні.

Таким чином, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» підлягають частковому задоволенню шляхом визнання незаконними та скасуванням податкових повідомлень-рішення ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року №/3 про зменшення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1900000,00 гривень, від 17.09.2009 року №/3 про визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 6142404,00 гривень та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 6142404,00 гривень, від 17.09.2009 року №/3 в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в розмірі 2505423,00 гривень та штрафної санкції в сумі 1545648,00 гривень та податкового повідомлення-рішення від 17.09.2009 року №/3 про застосування до ТОВ «ТІС» штрафної санкції з податку на прибуток підприємств з іноземними інвестиціями в сумі 3502,00 гривні в частині визначення ТОВ «ТІС» податкового зобовязання зі сплати штрафної (фінансової) санкції з податку на прибуток підприємств з іноземними інвестиціями в розмірі 1,00 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11,69,71,86,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року №/3 про зменшення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1900000,00 гривень.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року №/3 про визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми податкового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 6142404,00 гривень та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 6142404,00 гривень.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року №/3 в частині визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» суми податкового зобовязання зі сплати податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, в розмірі 2505423,00 гривень та штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1545648,00 гривень.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області від 17.09.2009 року № /3 в частині визначення ТОВ ІІ «Трансінвестсервіс» податкового зобовязання зі сплати штрафної (фінансової) санкції з податку на прибуток підприємств з іноземними інвестиціями в розмірі 1,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано « 26» лютого 2010 року.

Суддя ____________________ І.В. Завальнюк