Справа № 22-а/0690/1340/11
Суддя: Кашапова Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1340/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Григорович А.М.

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про державну допомогу сімям з дітьми

за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2008 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому посилаючись на неправомірність бездіяльності відповідача щодо невиплати їй у повному обсязі допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, просила стягнути з управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації невиплачену допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в сумі 6390грн. 79коп. за період з лютого 2007 року по грудень 2007 року.

В травні 2009 року ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, скоротила спірний період, визначивши його з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

____________________________________________________________________

Справа № 22-а/0690/1340/11 Головуючий у суді першої інст. ОСОБА_3

Категорія 10.3.3 Доповідач суддя Кашапова Л.М.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2009 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації щодо виплати позивачці щомісячної грошової допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в меншому розмірі, ніж передбачено Законом.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації виплатити на користь ОСОБА_2 щомісячну грошову допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року в розмірі 3063грн. 67коп.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що судом не враховано, що Міністерство праці та соціальної політики України не довело райміськуправлінням праці та соціального захисту населення кошторисні призначення для виплати коштів згідно позовних заяв, а тому останні не мають зареєстрованих в органах Державного казначейства України фінансових зобовязань на ці цілі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матірю двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 08.11.2005 року, і здійснює за ними догляд. Позивачка перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації, де отримувала з 12.02.2007 року допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку щомісячно, а саме: 61грн. 17коп. за лютий, по 102грн. 10коп. за березень -серпень, по 104грн. 85коп. за вересень-жовтень, 107грн. 73коп. за листопад та 110грн. 88коп. за грудень 2007 року (а.с.7,8).

Тобто, спірні виплати проводились відповідачем з врахуванням обмежень, встановлених Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року положення п.п.7,14 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зупинення на 2007 рік дії ст.12, ч.1 ст.15 та п.3 розділу 8 Прикінцевих положень Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, передбаченого ст.43 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача по виплаті позивачці у спірний період допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому, ніж передбачено ст. 15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, є неправомірними та не узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України. А тому задовольняючи позов, суд правильно виходив з того, що відповідно до Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має надаватись у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Статтею 17 Закону України від 23 .02.2006 року №3477-ІV „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

В рішеннях у справах Кечко проти України 2005, Broniowski v. Poland 1996, Azinas v. Cyprus 2002, Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття „власності, яке міститься в першій частині ст.1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України 2005 рік Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності визначення розміру спірних виплат, передбачених ст.15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, а тому в цій частині законність оскаржуваного судового рішення не перевіряється.

Спосіб, у який судом відновлено порушені права позивачки на отримання належного розміру виплат, передбачених ст.15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, узгоджується з положеннями ст.105 та п.4 ст.162 КАС України, в порядку якого було розглянуто справу в суді першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 207 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий Судді