Справа № 2а-4610/11/0549
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року справа №2а-4610/11/0549 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яковенка М.М.

суддів Гайдара А.В. , Ханової Р.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2011 року по адміністративній справі № 2а-4610/11/0549 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської ської міської ради про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 16.10.2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2011 року по адміністративній справі № 2а-4610/11/0549 позов ОСОБА_2 залишений без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права. Просить скасувати постанову та задовольнити її вимоги у повному обсязі. Свою позицію доводить правовим обґрунтуванням наявності такого права.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197, України за наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, позивачка перебуває на обліку у відповідача, як особа що здійснює догляд за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.10.2010 у розмірі 130 грн. Зазначені обставини між сторонами не є спірними.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що такі виплати призначають та здійснюють органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», при цьому зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року № 107, який набрав чинності з 01.01.2008 року внесено зміни до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановлених для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Відповідно до «Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога виплачується, що дорівнює різниці з 1 січня 2008 року 50 відсотками, з 1 січня 2009 року-75 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш 130 гривень. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими надається допомога.

На підставі викладеного, враховуючі, що зміни внесені до ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми не розглядались Конституційним Судом щодо їх конституційності, внесені зміни до цього Закону є діючою, то суд вважає, що дії відповідача щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2010, 2011 році у розмірах менших, ніж в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дитини віком до 6 років є правомірними. Відповідач проводив нарахування такої допомоги відповідно до діючого законодавства, яке регулює дані правовідносини. Суд не має повноважень застосувати неіснуючу норму права.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що судове рішення ухвалене суддею суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте з додержанням норм процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2011 року по адміністративній справі № 2а-4610/11/0549 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2011 року по адміністративній справі № 2а-4610/11/0549 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий М.М. Яковенко

Судді Р.Ф. Ханова

ОСОБА_3