Справа № 524/5356/15-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5356/15-а
Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2015 року, м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчук Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку.

Позивач свої вимоги обґрунтувала тим, що з 22.01.2008 року по 31.03.2014 року вона працювала на посаді спеціаліста І категорії апарату міської ради. При звільненні відповідач з нею розрахувався не в повному обсязі по заробітній платі.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2014 року по 04.06.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала.

Представники відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 з 22.01.2008 року працювала у Виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області на посаді спеціаліста І категорії апарату міської ради, 31.03.2014 року позивач звільнилася з займаної посади за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію.

При звільненні та розрахунку з позивачем, відповідач не в повному обсязі розрахувався з ОСОБА_1, що підтверджується довідками № 3 від 05.05.2015 року та № 4 від 05.05.2015 року, а також копіями банківських виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 від 23.06.2015 року № 150623/146 та № 150623/773

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 33 Закону України "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Законом України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Тобто матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є складовою заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство, установу, організацію відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства, установи, організації.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Суд вважає, що оскільки вина відповідача у невиплаті ОСОБА_1 належних сум була встановлена у судовому засіданні, тому є підстави для застосування положень ст. ст. 116 та 117 КЗпП України.

За таких обставин, оскільки відповідач в день звільнення 31.03.2014 року, не виплатив ОСОБА_1 в повному обсязі сум, що належать їй при звільненні, а виплатив їх лише 04.06.2015 року, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають судовому захисту.

Позовні вимоги в частині стягнення з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення в період з 31.03.2014 року по 04.06.2015 року, суд задовольняє частково та зобовязує виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в період з 31.03.2014 року по 04.06.2015, оскільки, суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення замість органу, якому надані такі повноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 11,17,69,70,71,86,158-161,163, КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Зобовязати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.03.2014 року 04.06.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради м. Кременчука на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.

Суддя: