Справа № 2а-3455/10/0370
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року Справа № 2а-3455/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Піянзіна О.К.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Транзіт» до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Транзіт» звернулося в суд із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 12 листопада 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1 365 254,20 грн., в тому числі 926 670 грн. за основним платежем та 438 584,20 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі акту №720/23-32930315 від 1 листопада 2010 року «Про результати планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Транзіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року». Перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5, пункту 7.6 статті 7, пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 926 670 грн. Висновки податкового органу позивач вважає неправомірними, а податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції прийняте з порушенням норм податкового законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просили задовольнити. Крім того, додаткового пояснила, що фінансовий кредит і поворотна фінансова допомога є різними поняттями. Поворотною фінансовою допомогою згідно з підпунктом 1.22.2 пункту 1.22. статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визнається сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Фінансовий кредит згідно із підпунктом 1.11.1 пункту 1.11 статті 1 зазначеного Закону - це кошти, які надаються банком у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк, для цільового використання та під процент.

Відповідач у запереченні на позовну заяву від 20 січня 2011 року за №10/10-015 та представники в судовому засіданні предявлені позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що згідно договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» і ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард», заборгованість позивача перед ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» становить 24 018 034,52 грн. Оскільки нарахування відсотків на суму коштів товариством «Компанія з управління активами «Форвард» не здійснюється, то зроблено правильний висновок на підставі підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що сума заборгованості позивача перед ТОВ «Компанія з управління активами «Форвард» є поворотною фінансовою допомогою і позивач був зобовязаний відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 вказаного Закону включити до валового доходу за ІІ-ІV квартал 2009 року та півріччя 2010 року суму процентів умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, тобто 1 311 754грн. Крім того, позивачем безпідставно віднесено до валових витрат 2 891 862,98 грн. - відсотки за користування отриманими фінансовими кредитами, що використані на придбання цінних паперів, оскільки виплати та нарахування процентів за користування фінансовими кредитами не повязані з веденням господарської діяльності позивачем і в порушення вимог підпункту 7.6.1 пункту 7.6 статті 7 зазначеного Закону платником податку не вівся окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами у розрізі окремих видів цінних паперів.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією 1 листопада 2010 року проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Транзіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року, про що було складено акт за №720/23-32930315.

Перевіркою встановлено порушення товариством «Восток-Транзіт» вимог підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 5.5.1 пункту 5.5 статті 5, пункту 7.6 статті 7, пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 926 670 грн.

У звязку з виявленням порушення податкового законодавства з боку ТзОВ «Восток-Транзіт» Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією сформоване податкові повідомлення-рішення від 12листопада 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1 365 254,20 грн., в тому числі 926 670 грн. за основним платежем та 438 584,20 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається із з матеріалів справи, що між позивачем і ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» (Компанія) укладені договори фінансового кредиту від 13 червня 2007 року №ФК/07/06-01, від 1 лютого 2008 року №ФК/02/08-01, від 7 липня 2008 року №ФК/07/08-01, згідно з якими позивач з метою поповнення обігових коштів позичив у Компанії відповідно 1 500 000 грн., 9 000 000 грн. і 13 000 000 грн. під 35 % на рік. За користування кредитними коштами Компанія нарахувала позивачеві 1 042 034,52 грн. відсотків.

Між ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» і ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» 3 лютого 2009 року укладений договір про відступлення права вимоги №Ус-ТрФ-Л-01, згідно з яким новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від ТзОВ «Восток-Транзіт» належного виконання всіх зобовязань за договорами фінансового кредиту, укладеними між ТзОВ «Восток-Транзіт» і ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс». Новий кредитор - ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» сплачує первісному кредитору - ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» суму у розмірі відступленого боргу, що становить 24 018 034,52 грн., до 1 березня 2009 року.

Листом від 4 лютого 2009 року №5/7 ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» повідомило позивача про відступлення права вимоги ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард».

Податковий орган в акті перевірки посилається на те, що сума 23 677 034,52 грн. - сума заборгованості позивача перед новим кредитором (оскільки в лютому і березні 2009 року позивачем здійснено погашення заборгованості на суму 341 000 грн.) - є поворотною фінансовою допомогою, так як ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» не здійснювало нарахування відсотків на суму коштів, а позивачем аналітичний облік по балансовому рахунку 601 «короткострокові кредити банків у національній валюті» з моменту здійснення операції з переуступки боргу не ведеться, по балансовому рахунку «розрахунки з іншими кредиторами» станом на 1 квітня 2009 року заборгованість позивача перед ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» становить 23 677 034,52 грн. Оскільки позивач не нарахував умовних відсотків на суму поворотної фінансової допомоги, що залишилась на кінець звітного періоду, і не включив їх до валового доходу за І квартал 2009 року, податковим органом зроблено висновок про заниження позивачем валового доходу за І квартал 2009 року на 435 917 грн.

Однак, суд не погоджується з твердженням відповідача про заниження позивачем валового доходу враховуючи наступне.

Фінансовий кредит і поворотна фінансова допомога є різними поняттями.

Згідно з підпунктом 1.11.1 пункту 1.11 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» фінансовий кредит - це кошти, які надаються банком у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк, для цільового використання та під процент.

Відповідно до підпункту 1.22.2 пункту 1.22 статті 1 зазначеного Закону поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. Отже, поворотна фінансова допомога має наступні обовязкові ознаки : вона надається безпосередньо платнику податків; грошові кошти передаються у користування; на визначений строк; договори про надання поворотної фінансової допомоги не передбачають нарахування процентів або інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

В даному випадку позивач отримав кошти у позику під процент за договорами фінансового кредиту від ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс». Договори між позивачем і ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» про надання коштів безпосередньо позивачеві у користування без нарахування процентів не укладалися.

Згідно з договором про відступлення права вимоги від 3 лютого 2009 року ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард» погасило заборгованість позивача перед ТзОВ «Компанія «Трансфер-Фінанс» і до нового кредитора перейшло право замість первісного кредитора вимагати від позивача належного виконання всіх зобовязань за основними договорами.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Зміна кредитора у зобовязанні фінансового кредиту не тягне за собою зміни порядку оподаткування операцій з отримання та повернення фінансового кредиту, встановлених підпунктами 7.9.1 та 7.9.2 пункту 7.9 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Така зміна кредитора не тягне за собою виникнення нового зобовязання (новацію), яке можна було б охарактеризувати як отримання позивачем фінансової допомоги.

До валового доходу згідно з підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 зазначеного Закону включається сума поворотної фінансової допомоги, яка фактично отримана платником податку у звітному періоді і залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду.

Оскільки позивач не отримував поворотної фінансової допомоги від ТзОВ «Компанія з управління активами «Форвард», то й не нараховував умовні відсотки на суму поворотної фінансової допомоги і не включав їх до валових доходів звітного періоду.

Відповідно до підпункту 5.1.1 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, повязані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобовязаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у звязку з веденням господарської діяльності платника податку, то позивачем правильно віднесено до валових витрат проценти за користування коштами за договорами фінансового кредиту.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 12 листопада 2010 року за №/0, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, статей 1, 4, 5, 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 4, 5, 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції за №/0 від 12 листопада 2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариству з обмеженою відповідальністю «Восток-Транзіт» 3,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А. Я. Ксензюк