Справа № 802/2261/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/2261/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - прокуратура Вінницької області про визнання незаконним та скасування висновку,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( далі позивач ) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - прокуратура Вінницької області про визнання незаконним та скасування висновку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Вінницькою ОДПІ за результатами проведеної перевірки складено висновок №17085/10/02-28-17 від 16.06.2015 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», у якому, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна ( майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, а саме у розділі IV «Відомості про транспортні засоби» в п. А "Транспортні засоби, що перебувають у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на їх придбання ( користування)" не вказано відомості щодо автомобіля ВАЗ 21011, 1979 року випуску.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані в судовому засіданні, просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у письмових запереченнях ( а.с. 29 - 31 ). Також пояснили, що відповідно до запиту про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1, податковим органом з метою отримання відповідних відомостей були надіслані запити до Державної авіаційної служби України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, УДАІ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.

Відповідно до інформації наданої УДАІ УМВС України у Вінницькій області за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб - ВАЗ 21011, 1979 року випуску. Однак, позивач у розділі IV «Відомості про транспортні засоби» декларації про доходи, витрати та зобов"язання фінансового характеру за 2014 рік не відобразила даний легковий автомобіль, на підставі чого Вінницькою ОДПІ складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», в якому зазначено, що ОСОБА_1 вказано недостовірні відомості щодо наявності майна, які не відповідають наявній податковій інформації. Крім того, представники відповідача зазначили, що в наданих поясненнях ОСОБА_1 лише вказала, що при заповненні декларації нею не було зазначено відомості щодо автомобіля ВАЗ 21011, 1979 року випуску в зв"язку з тим, що вона передала право володіння, користування та розпорядження вищевказаним автомобілем іншій особі згідно наданої генеральної довіреності в 2000 році.

Враховуючи зазначене, представники відповідача вважають, що оскаржуваний висновок складений без порушень норм чинного законодавства, висвітлює дійсну інформацію, а тому в задоволенні адміністративного позову просили відмовити.

Представник третьої особи щодо позовних вимог не заперечував, просив прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.11.1994 працює в органах прокуратури Вінницької області, а з 24.05.1995 по теперішній час обіймає посади, які відносяться до державної служби, про що свідчать записи у трудовій книжці (а.с. 49-54) та відомості, зазначені в довідці №11-1984ви-15 від 26.08.2015 (а.с. 48). З 22.10.2007, згідно наказу від 22.10.2007 №1050, вона призначена на посаду головного спеціаліста відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Вінницької області.

08.04.2015 ОСОБА_1 написала та подала прокурору Вінницької області заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", зокрема, надала згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до Закону України «Про очищення влади» (а.с. 82). Разом із заявою нею було подано копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с. 55-59).

Прокурор Вінницької області, на виконання пунктів 1 і 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», для перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 і 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», 16.04.2015 року звернувся до Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області із запитом № 11-624вих-15 про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1 (а.с. 83).

В ході проведення Вінницькою ОДПІ перевірки відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», щодо наявності у ОСОБА_1 права власності на рухоме та нерухоме майно відповідачем було направлено запити до Державної авіаційної служби України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, УДАІ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.

Згідно отриманого Вінницькою ОДПІ від УДАІ УМВС України у Вінницькій області витягу з облікової картки приватного транспортного засобу №17660ВІ від 08.05.2015 року за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб - ВАЗ 21011, 1979 року випуску, дата реєстрації 22.10.1996, свідоцтво ВІС134643, державний номерний знак 17660ВІ, набутий у власність 28.06.1996 на підставі договору купівлі-продажу №258/96 (а.с. 84).

10.06.2015 року ОСОБА_1 надала в.о. начальника Вінницької ОДПІ письмові пояснення щодо майна не вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, в яких зазначила, що вона не вказала в декларації відомості про автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску, в зв"язку з тим, що вказаний автомобіль вона передала в 2000 році у розпорядження, використання та володіння іншій особі згідно генеральної довіреності (а.с. 85-86).

За результатами проведеної перевірки Вінницькою ОДПІ 16.06.2015 складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», № 17085/10/02-28-17, який в подальшому було надіслано на адресу прокуратури Вінницької області. Зокрема, у висновку зазначено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна ( майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, а саме у розділі IV «Відомості про транспортні засоби» в п. А "Транспортні засоби, що перебувають у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на їх придбання ( користування)" не вказано відомості щодо автомобіля ВАЗ 21011, 1979 року випуску.

Також у висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_1 у декларації, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел (а.с. 10-11).

25.06.2015 року прокуратурою Вінницької області на адресу Вінницької ОДПІ був направлений лист №11-920/вих-15 з проханням провести додаткову перевірку щодо ОСОБА_5, з урахуванням отриманих від останньої письмових пояснень, та надати уточнену інформацію з зазначених питань, відповідно до п. 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 12).

Листом від 10.07.2015 №19236/10/02-28-17 Вінницька ОДПІ повідомила прокуратуру Вінницької області, що проведення додаткової перевірки не передбачено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року №1100 (а.с. 9).

Позивач, вважаючи висновки Вінницької ОДПІ, викладені у висновку про результати перевірки від 16.06.2015 року № 17085/10/02-28-17, неправомірними, звернулась до суду з позовом щодо їх оскарження.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, визначаючись щодо заявлених позовних вимог та заперечень відповідача на адміністративний позов, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України «Про очищення влади» №1682-VII від 16.09.2014 року (далі - Закон №1682).

В силу вимог ч. 1 ст.1 цього Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі Порядок № 1100).

Перелік органів, що проводять перевірки, та форма запиту затверджені Постановою КМУ №563 від 16.10.2014 року та ними є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Так, Постановою №563 деталізовано норми Закону та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п.29, 30, 35).

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 (далі - Порядок №1100).

Так, згідно з пп.1 п.2 Порядку №1100 перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Пунктом 3 цього Порядку визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою зясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 110 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою зясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 110 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обовязкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до п.4 даного Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

В силу вимог пп.3-4 п.6 Порядку №1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства суд доходить висновку, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону про очищення влади в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Суд зауважує, що вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону про очищення влади єднального та розділового сполучника «та/або» дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 110 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону. Ця обставина обовязково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 110 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону підлягають перевірці.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обовязкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 110 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Для перевірки даних про транспортні засоби використовується інформація, що надходить від субєктів інформаційних відносин: органів внутрішніх справ, Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної авіаційної служби України, платників податків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов"язання фінансового характеру за 2014 рік у розділі IV «Відомості про транспортні засоби» не відобразила легковий автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску.

Разом з тим, долучені до матеріалів справи докази, а саме сформований 08.05.2015 витяг з облікової картки приватного транспортного засобу №17660ВІ, наданий УДАІ УМВС України в Вінницькій області, а також письмові пояснення позивача, свідчать, що у власності ОСОБА_1 станом на 31.12 2014 року перебував легковий автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску.

Щодо доводів позивача, що транспортний засіб нею було відчужено в 2000 році на підставі доручення на право користування транспортним засобом, суд зауважує, що транспортний засіб, який відчужено на підставі такого доручення, формально є власністю декларанта, а тому відповідна інформація про такий транспортний засіб повинна зазначатися в декларації.

Разом з тим, виникнення наслідків для позивача через не зазначення в декларації таких відомостей необхідно встановлювати у сукупності з перевіреною інформацією щодо часу набуття ( відчуження ) права власності на такий транспортний засіб та відповідністю вартості майна наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

В той же час, на запитання суду щодо встановлення підстав набуття позивачем згаданого вище транспортного засобу у власність, а також джерел походження коштів за які останній був придбаний, представники відповідача пояснили, що таки відомості не встановлювались, зазначивши при цьому, що встановлення факту недостовірності вказаних у декларації відомостей не потребує встановлення додаткових обставин, як то підстави та джерела набуття у власність ( користування ) майна, не зазначеного в декларації.

Суд не може погодитись з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось судом вище, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обовязкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Натомість, наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Таким чином, відсутність у висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", відомостей про те, чи таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 10 частини першої статті 2 Закону, і чи його вартість відповідає/не відповідає доходам, отриманим із законних джерел, унеможливлює прийняття керівником органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, рішення передбаченого ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

Суд зауважує, що прокурором Вінницької області направлявся відповідачу запит від 25.06.2015 року №11-920/вих-15 з проханням провести додаткову перевірку щодо ОСОБА_1, з урахуванням отриманих від останньої письмових пояснень, та надати уточнену інформацію з зазначених питань, відповідно до п. 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 12).

Разом з тим, листом від 10.07.2015 №19236/10/02-28-17 Вінницька ОДПІ повідомила прокуратуру Вінницької області, що проведення додаткової перевірки не передбачено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року №1100 (а.с. 9).

Згідно абзацу 3 п. 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", встановлено, що якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов"язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти днів.

Таким чином, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, а також надані в судовому засіданні пояснення представників відповідача свідчать, що Вінницькою ОДПІ під час проведення перевірки не встановлювались підстави набуття ОСОБА_1 у власність вищезазначеного транспортного засобу, а також джерела походження коштів за які був придбаний легковий автомобіль ВАЗ 21011, 1979 року випуску, та відповідність їх отриманим позивачем доходам, а відтак на переконання суду висновки податкового органу, викладені у висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», № 17085/10/02-28-17 від 16.06.2015 є неповними та необгрунтованими.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, в зв"язку з чим при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, оскільки не встановлено всіх обставин, які мали би бути встановлені в ході перевірки, зокрема щодо підстав та законності джерел набуття майна, виявленого органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки.

Зважаючи на наведене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, в зв"язку з чим адміністративний позов підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приймає до уваги відсутність понесених сторонами документально підтверджених витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 16.06.2015 за №17085/10/02-28-17 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", в частині встановлення, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, а саме не зазначення відомостей щодо автомобіля ВАЗ 21011, 1979 року випуску.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати ( судовий збір ) в сумі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна