Справа № 22-а-20125/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 /1/ ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В. В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В. В.

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї , яка втратила годувальника, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (далі- УПСЗН) , посилаючись на те, що вона була дружиною померлого ОСОБА_3,учасника ліквідації наслідків ЧАЕС віднесеного до осіб першої категорії , просить суд визнати дії відповідача стосовно відмови , що до призначення та виплати їй одноразової компенсації сімї, яка втратила годувальника із числа осіб , віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з катастрофою у розмірі , передбаченому ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнути з відповідача невиплачену суму компенсації у розмірі 10720,70 грн.

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними , стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї , яка втратила годувальника , відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи , просить скасувати постанову та прийняти нову про задоволення її позовних вимог у повному обсягу.

При цьому посилається на те, що судом не прийнято до уваги, що нею строк позовної давності звернення до суду не пропущено, оскільки дізналась про порушення свого права лише у жовтні 2009 року та вважає, що оскільки позов нею заявлено з підстав отримання коштів , призначених за шкоду заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, то відповідно Конвенції , захист майнових прав не може обмежуватись річним строком позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії , його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС. ОСОБА_3 18 жовтня 2002 року помер, у звязку із чим позивачу 22.04.2003 року було виплачено одноразову компенсацію за втрату годувальника у сумі 379,30 грн., що підтверджується довідкою відповідача.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що одноразова компенсація за втрату годувальника повинна виплачуватись у розмірі 60 мінімальних заробітних плат (на час виплати).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат компенсації сімї, яка втратила годувальника із числа осіб , віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з катастрофою.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилалася на те, що розмір суми, яка підлягала до сплати, повинна була розраховуватися у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті ОСОБА_4 ради, зокрема, вказувало на те , що компенсація позивачу була виплачена у розмірі, передбаченому чинним на час виплати 22.04.2003 року законодавством та у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності наполягало на відмові в задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до УПСЗН про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої одноразової компенсації сімї , яка втратила годувальника у звязку із пропуском процесуального строку звернення до суду.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується у встановленому порядку.

Зважаючи на те, що відповідач наполягав на застосуванні статті 99, 100 КАС України, а позивач не надала ніяких доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_2 - відхилити.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 25 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді