Справа № 2-а-4848/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4848/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної судової адміністрації України в особі її територіального управління у Вінницькій області

про: визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України в особі її територіального управління у Вінницькій області про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області в довідці від 09.11.2010 року про роботу ОСОБА_1 на посаді судді, а також інша діяльність, що дає право на відставку, не зазначило роботу позивача на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського міськрайонного суду та народного засідателя Могилів-Подільського міськрайонного народного суду та Шаргородського районного народного суду. На думку ОСОБА_1, під час здійснення ним обов'язків народного засідателя на нього розповсюджувалися вимоги ч. 2 ст. 152 Конституції УРСР та Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР", згідно яких народні засідателі при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді, а також обов'язками, пільгами та гарантіями судді.

Позивач вважає, що до стажу його роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області незаконно не зараховано час роботи його на посаді стажиста судді, поєднаного з виконанням обов'язків народного засідателя, тобто період його трудової діяльності з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року, включно.

Не погоджуючись з діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з проханням визнати незаконною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області по не зарахуванню йому до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи його на посаді стажиста судді Могилів-Подільського міськрайонного суду та Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, в тому числі і поєднаного з виконанням обов'язків народного засідателя цих же суддів у період з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року, включно.

Крім того, позивач просив суд зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста судді Могилів-Подільського міськрайонного суду та Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, в тому числі і поєднаного з виконанням обов'язків народного засідателя цих же суддів у період з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року, включно; та нарахувати і виплатити йому недоотримане щомісячне грошове утримання судді за період з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року, зробити відповідні перерахунки та дорахунки отриманого щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням цього періоду та збільшених відсотків.

У судове засідання позивач не зявився, надавши попередньо до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 22).

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, не погоджуючись з позовними вимогами, надало до суду заперечення. У своїх запереченнях відповідач вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, робота на посаді стажиста судді та народного засідателя.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши попередньо до суду заяву про розгляд справи №2-а-4848/10/0270 без участі представника територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (а.с. 40).

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі сторони, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до наказу начальника управління юстиції Вінницького облвиконкому №57 від 01.08.1989 року ОСОБА_1 з 01.08.1989 року призначений на посаду стажиста народного судді Могилів-Подільського міськрайонного суду. Згідно наказу начальника управління юстиції Вінницького облвиконкому №35 від 22.04.1991 року (а.с. 8) на позивача тимчасово покладено обов'язки народного судді Шаргородського районного народного суду з 22.04.1991 року. Рішенням Вінницької обласної ради народних депутатів від 04.10.1991 року ОСОБА_1 обрано суддею Ямпільського районного народного суду Вінницької області та Указом Президента України від 11.03.2002 року за №225/2002 переведено на посаду судді Шаргородського районного суду Вінницької області.

Вказане підтверджено відомостями, які містяться в трудовій книжці позивача (а.с. 6-7). Так, протягом періоду з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року він працював:

з 01.08.1989 року на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського міського народного суду;

з 22.04.1991 року т.в.о. народного судді Шаргородського районного народного суду;

з 05.10.1991 року народним суддею Ямпільського районного народного суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, перебуваючи на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського міськрайонного суду, рішенням Могилів-Подільської міської ради народних депутатів Вінницької області від 21.11.1989 року №218 "Про затвердження списку народних засідателів міського народного суду" обраний народним засідателем Могилів-Подільського міського народного суду (а.с. 32).

Крім того, згідно рішення Шаргородської міської ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області від 21.09.1990 року "Про обрання народного засідателя Шаргородського районного народного суду" (а.с. 9) ОСОБА_1 обрано народним засідателем Шаргородського районного народного суду.

Позивач, не погоджуючись з тим, що територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області не зарахувало йому до стажу судді, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року на посаді стажиста, поєднаного з виконанням обов'язків народного засідателя, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду.

Суд не погоджується з позицією позивача з наступних підстав.

Статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (діючий на момент виникнення спірних відносин) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, згідно Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (діючий на момент виникнення спірних відносин) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області в довідку від 09.11.2010 року (а.с. 10) до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку ОСОБА_1 зарахувало:

- 16.10.1979 - 23.11.1981 - строкову військову службу в Збройних Силах СРСР;

- 01.09.1985 - 27.06.1989 - навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського;

- 22.04.1991 - 22.05.1991 - в.о. судді Шаргородського районного суду Вінницької області;

- 05.10.1991 - 20.09.2001 - суддя Ямпільського районного суду Вінницької області;

- 21.09.2001 - 11.03.2002 - суддя Ямпільського районного суду Вінницької області (обраний безстроково);

- 12.03.2002 по теперішній час - суддя Шаргородського районного суду Вінницької області.

Cуд погоджується з позицією відповідача щодо не зарахування до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку ОСОБА_1 його роботу на посаді стажиста судді Могилів-Подільського міськрайонного суду та Шаргородського районного народного суду Вінницької області.

В абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (діючий на момент виникнення спірних відносин) чітко визначено перелік посад, стаж на роботи на яких входить до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Робота на посаді стажиста судді у судах колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, до вказаного переліку не входить.

Крім того, суду не надано доказів, що перебуваючи на посаді стажиста, позивач вчиняв правосуддя самостійно, приймаючи процесуальні рішення, та коли діяв як народний засідатель.

Зі змісту позовних вимог судом встановлено, що позивач погоджується з тим, що молоді спеціалісти, випускники юридичних вузів, (зокрема, він після закінчення навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського) не перебували на посаді судді, а лише виконували обов'язки з урахуванням затвердженого індивідуального плану у судах колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, до обрання їх на судові посади.

Що стосується зарахування до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку ОСОБА_1 виконання ним обов'язків народного засідателя в Могилів-Подільського міськрайонного суду та Шаргородського районного народного суду Вінницької області, то суд виходить з наступного.

У зазначеному вище абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (діючий на момент виникнення спірних відносин) не вказано, що народні засідателі, які були обраними для участі у вирішенні справ разом з професійними суддями у судах колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, мають право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1, викладенні в позовній заяві, про те, що на нього, як на народного засідателя розповсюджувалися вимоги ч. 2 ст. 152 Конституції УРСР та Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР".

Проте, згідно вказаних норм, народні засідателі лише при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді. Зазначеними вище нормативно-правовими актами не визначено, що народні засідателі перебувають на посадах судді у судах колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, та мають право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, або право зарахування терміну роботи народним засідателем до стажу роботи суддею.

Крім того, за особою, яка виконує обов'язки народного засідателя, на час виконання нею таких обов'язків зберігається основне місце роботи, в трудовій книжці не відображається здійснення народним засідателем правосуддя.

Суду також не надано належних і допустимих доказів, що позивач приймав участь у розгляді справ, як народний засідатель.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано не включено в довідку від 09.11.2010 року до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку ОСОБА_1 виконання ним обов'язків народного засідателя в Могилів-Подільському міськрайонному суді та Шаргородському районному народному суді Вінницької області.

Частиною 2 ст. 11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що протягом періоду, який позивач просить зарахувати до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку (з 01.08.1989 року по 05.10.1991 року), ОСОБА_1 працював на посаді в.о. судді Шаргородського районного суду Вінницької області.

Відповідно до розпорядження Шаргородської районної ради народних депутатів від 22.04.1991 року №36-р "Про накладення обов'язків народного суді на народного засідателя" (а.с. 11) та наказу начальника правління юстиції Вінницького облвиконкому від 22.04.1991 року №35 (а.с. 8), на ОСОБА_1, у зв'язку з хворобою народного судді Трофімчука М.Ю., покладено виконання обов'язків народного судді Шаргородського районного народного суду. Документів, підтверджуючих зняття з ОСОБА_1 виконання обов'язків народного судді Шаргородського районного народного суду ні позивачем, ні відповідачем не надано.

Враховуючи вищезазначене, в трудовій книжці позивача зроблено запис про те, що 22.04.1991 року ОСОБА_1 переведений тимчасово виконуючим обов'язки народного судді Шаргородського районного народного суду з 22.04.1991 року. Згідно наступного запису в трудовій книжці позивача (а.с. 6) 05.10.1991 року ОСОБА_1 обраний народним суддею Ямпільського районного народного суду. Тобто, позивач з 22.04.1991 року по 05.10.1991 року (5 місяців 12 днів) тимчасово виконував обов'язки народного судді Шаргородського районного народного суду.

Проте, територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області в довідці від 09.11.2010 року (а.с. 10) до роботи на посаді судді, а також іншої діяльності, що дає право на відставку зарахувало ОСОБА_1 лише період з 22.04.1991 року по 22.05.1991 року (1 місяць) його роботи в.о. судді Шаргородського районного суду Вінницької області.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що згідно судових рішень, які виносились позивачем, фактичний термін виконання обов'язків судді Шаргородського районного суду позивача складає 1 місяць з 22.04.1991 року по 22.05.1991 року.

Так, відповідно до абз. 2 ст. 27 діючого на той час Закону Української радянської соціалістичної республіки "Про судоустрій України" від 05.06.1981 року № 2022-X, у разі тимчасової відсутності (тривала хвороба, відпустка тощо) судді районного (міського) суду Верховна Рада Республіки Крим, обласна, Київська чи Севастопольська міська Рада народних депутатів за поданням Голови Верховного Суду України і Міністра юстиції України обирають на час його відсутності одного з кандидатів у судді, який склав кваліфікаційний екзамен і відповідає вимогам частини першої статті 7 Закону України "Про статус суддів".

Статтею 17 діючого на той час Закону Української радянської соціалістичної республіки "Про статус суддів" від 04.08.1989 року №28-I визначено, що судді і народні засідателі можуть бути достроково позбавлені своїх повноважень за порушення соціалістичної законності або вчинення поступку, що їх порочить, несумісних з їх високим званням, не інакше як за відкликанням органу, що обрав їх, або виборців, а також внаслідок винесеного про них обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Документів, підтверджуючих зняття з ОСОБА_1 виконання обов'язків народного судді Шаргородського районного народного суду до Вінницького окружного адміністративного суду не надано.

Судом встановлено, що на позивача відповідно до розпорядження Шаргородської районної ради народних депутатів від 22.04.1991 року №36-р накладено обов'язки народного суді. Згідно записів у трудовій книжці позивача, зроблених управлінням юстиції Вінницького облвиконкому, ОСОБА_1 тимчасово виконував обов'язки народного судді Шаргородського районного народного суду з 22.04.1991 року по 05.10.1991 року, тобто 5 місяців 12 днів.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що права та інтереси позивача слід захистити, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час його роботи тимчасово виконуючим обов'язки судді Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, з 22.05.1991 року по 05.10.1991 року (4 місяці 12 днів), та нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотримане щомісячне грошове утримання судді за період з 22.05.1991 року по 05.10.1991 року (4 місяці 12 днів), зробити відповідні перерахунки та дорахунки отриманого щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням цього періоду та збільшених відсотків.

У силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність незарахування до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста судді Могилів-Подільського міськрайонного суду та Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, в тому числі і поєднаного з виконанням обов'язків народного засідателя цих же суддів.

Проте, відповідачем не обґрунтовано правомірність не включення ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час його роботи тимчасово виконуючим обов'язки судді Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, з 22.05.1991 року по 05.10.1991 року (4 місяці 12 днів).

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на вислугу, на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час його роботи тимчасово виконуючим обов'язки судді Шаргородського районного народного суду Вінницької області, що раніше входили до складу колишнього СРСР, з 22.05.1991 року по 05.10.1991 року (4 місяці 12 днів).

Зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане щомісячне грошове утримання судді за період з 23.05.1991 року по 05.10.1991 року (4 місяці 12 днів) зробити відповідні перерахунки та дорахунки отриманого щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням цього періоду та збільшених відсотків.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

31.12.2010