Справа № 809/3340/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа № 809/3340/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 12968,07 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 12968,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі проведеною перевірки з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності ОСОБА_2 встановлено заниження платником бази оподаткування митної вартості товару, в результаті чого контролюючим органом було збільшено відповідачу грошові зобовязання з податку на додану вартість та ввізного мита, всього на суму 12968,07 грн, які відповідачем добровільно не сплачені.

Представник позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, проте на адресу суду повернулися поштові відправлення з відміткою установ поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.29, 35).

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку про те, що судова повістка про дату й час проведення судового засідання в даній справі вручена відповідачу належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що на підставі статей 345, 351 Митного кодексу України та наказу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 13 січня 2015 року № 7 відповідачу направлено повідомлення від 13.01.2015 року № 16/10/09-19-17-01-15 про проведення документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (а.с. 6). Вказане повідомлення невручене відповідачу з незалежних від контролюючого органу причин, на підставі чого позивачем складено акт № 39/09-19-17-01-15/НОМЕР_1 від 16.01.2015 року (а.с.7).

27.01.2015 року позивачем проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_2 по митних деклараціях № 206050000/2012/405474 від 03.07.2012 року та № 206050000/2013/402125 від 26.03.2013 року, за результатами якої складено акт № 8/09-19-17-01-15-313924499 (а.с.8-12). Підставою проведення перевірки стали остаточні звіти митниці області ОСОБА_3 від 13 серпня 2013 року (а.с. 41,42) та митниці області Оломоуц від 28.08.2013 року (а.с.43-44,45), якими підтверджено розбіжності між даними щодо реальної вартості автомобілів, придбаних в Республіка Чехія, і відомостями, що задекларовані відповідачем при розмитненні автомобілів в Україні.

Висновками вказаного акту перевірки встановлено заниження митної вартісті товару, оскільки митна вартість є базою оподаткування для справляння ввізного мита, податку на додану вартість при імпорті на митну територію України товарів, то її заниження призвело до порушення ОСОБА_2 вимог статті 16 Податкового кодексу України та 377 Митного кодексу України по сплаті до бюджету мита, податку на додану вартість у неповному обсязі і виникнення податкового зобовязання (а.с.11). Вказаний акт перевірки направлявся відповідачу (а.с.15), проте не вручений останньому з незалежних від контролюючого органу причин, про що складено акт № 64/09-19-17-01-15/НОМЕР_1 від 03.03.2015 року (а.с.14).

Відповідно до частини 3 статті 354 Митного кодексу України, акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу доходів і зборів, які проводили перевірку, та реєструється в органі доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в органі доходів і зборів протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

На підставі вищевказаного акту перевірки позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення № 00221701 та № від 04.03.2015 року, якими визначено відповідачу грошові зобовязання з податку на додану вартість в сумі 7570,59 грн та з мита на товари, які ввозяться громадянами в сумі 3441,15 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення направлялися відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.03.2015 року (а.с.17) та чеком від 05.03.2015 року № 9730 (а.с.18), проте не вручені з незалежних від контролюючого органу причин.

Судом встановлено, що відповідно до даних єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/, відповідачем не оскаржувалися дії позивача при складанні і направленні повідомлення №16/10/09-19-17-01-15/ від 13.01.2015 року (а.с.6), акту перевірки №8/09-19-17-01-15-313924499 (а.с.8-12), ні прийняті податкові-повідомлення рішення № 00221701 та № НОМЕР_2 від 04.03.2015 року (а.с.16).

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З огляду на відсутність в суду доказів оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень, визначені ними грошові зобов"язання є узгодженими, та є податковим боргом платника - відповідача у справі.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається з довідки позивача про стан заборгованості, за відповідачем по особовому рахунку рахується пеня за несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку надодану вартість в розмірі 1344,98 грн. та з ввізного мита в розмірі 611,35 грн., всього 1956,33 грн.

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Кодексу надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" за № 28-23 від 20.04.2015 року на суму 12968,07 грн., про що свідчить конверт та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою установи звязку УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення даного листа адресату з причин: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19).

Відповідно до абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу в розмірі 12968,07 грн. у матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 12968,07 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в дохід Державного та місцевих бюджетів в порядку та розмірі, передбаченому Бюджетним кодексом України, податковий борг - 12968 (дванадцять тисяч девятсот шістдесят вісім) гривень 07 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 14.09.2015 року.