Справа № 812/842/15
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/842/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Кононовій О.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6204,29 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6204,29 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що в порушення вимог статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємстві відповідача в 2013 році не працевлаштовано 1 інвалідів. Таким чином, відповідач до 16.04.2014 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 6071,43 грн.

Факт того, що на підприємстві в 2013 році не були працевлаштовані інваліди у необхідній кількості, підтверджується інформацією з ЄІАБ даних щодо реєстрації роботодавців та даних про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік. За порушення строків сплати адміністративно-господарських санкцій підприємству була нарахована пеня за період з 16.04.2014 по 27.06.2014 в розмірі 132,86 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у загальному розмірі 6204,29 грн.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача (а.с.18).

У суду відсутня можливість надіслати ухвалу суду від 10 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду на 08.09.2015 засобами поштового звязку на адресу відповідача, який зареєстрований за адресою: 94100, Луганська область, м. Брянка, вул. Олімпійська, 23 про що складено акт №1116 від 11.08.2015 (а.с.15).

Згідно із листом Луганської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку Укрпошта від 15.07.2015, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (із змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 428-р від 05.05.2015) Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, листа УДППЗ Укрпошта від 23.06.2015 № 511-30-264, УДППЗ Укрпошта не здійснює пересилання пошти, зокрема до м.Брянки Луганської області, де знаходиться відповідач.

Луганський окружний адміністративний суд на офіційному веб-порталі Судова влада України розміщує список осіб, яким неможливо направити судові рішення, повідомлення про виклик в судове засідання. Списки оновлюються щотижня. Також, повідомляється, що повний текст судових рішень можна знайти в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/), а списки справ, призначених до розгляду, на офіційному веб-сайті Луганського окружного адміністративного суду у відповідному розділі.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що відповідач, який не прибув у судове засідання повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до приписів статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд здійснює розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк зареєстровано в якості юридичної особи та перебуває на обліку у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів з 04.06.2013 за № 2513 (а.с.8,12).

Як вбачається з інформації за показниками звіту 10-ПІ з Єдиного інформаційного автоматизованого банку даних щодо реєстрації роботодавців та даних про зайнятість і працевлаштування інвалідів Товариство з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк 23 січня 2014 року подало до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ, в якому зазначив середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу 14 осіб, з них, середньооблікова кількість штатних працівників яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні складає 1 особа (а.с.6).

За розрахунком позивача (а.с.7) відповідач повинен був працевлаштувати у 2013 році 1 інваліда, фактично працевлаштовано 0 інвалідів, тому підприємство відповідача мало перерахувати адміністративно-господарські санкції за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів за 2013 рік у сумі 6071,43 грн.

У відповідності з Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року № 223 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2007 року за № 552/13819, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій на 73 календарні дні відповідачу нарахована пеня в сумі 132,86 грн. Пеню нараховано за період з 16.04.2014 по 27.06.2014 включно (а.с.7).

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п.1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п.5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п.1.1 п.5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року № 875-12 (далі - Закон № 875).

За змістом ст.20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином, позивач у справі - суб`єкт владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції у сфері соціального захисту інвалідів, в тому числі контроль щодо забезпечення інвалідів робочими місцями.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно п. 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що Закон зобов'язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875.

Як зазначалось раніше відповідачем у 2013 році не працевлаштовано одного інваліда, визначеного згідно положень статті 19 Закону № 875.

Матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем обов'язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні, по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів. Відповідачем не вжиті передбачені чинним законодавством певні заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів. Вказані обставини підтверджуються відповіддю Луганського обласного центру зайнятості від 02.09.2015 №30/12-2222, наданої на запит суду (а.с.25). Згідно цієї відповіді відповідач у 2013 році не подавав звіти по формі №3-ПН, і відповідно, відмов у працевлаштуванні осіб з обмеженими можливостями не було та у 2013 році у ярмарку вакансій участі не брали.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Обовязок доказування визначений у статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, частина перша даної норми встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина друга даної статті визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, ці норми одночасно покладають обовязок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Під час судового розгляду справи позивачем доведено суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не спростовано доводів позивача.

Враховуючи, що суд під час розгляду справи прийшов до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6071,43 грн., суд також вважає обґрунтованими вимоги про стягнення пені на вказану суму санкцій у розмірі 132,86 грн.

Питання про розподіл судових витратах судом не вирішується, оскільки позивач, при подачі позову, був звільнений від їх сплати, а ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 6204,29 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Перший Брянківський автобусний парк (, адреса: 94100, Луганська область, м.Брянка, вул.Олімпійська,23) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, 93003, Луганська область, м.Рубіжне, вул.Будьонного,28) 6204,29 грн. (шість тисяч двісті чотири гривні 29 коп.), а саме: адміністративно-господарську санкцію за 2013 рік у розмірі 6071,43 грн. (шість тисяч сімдесят одна гривня 43 коп.) та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 132,86 грн. (сто тридцять дві гривні 86 коп.) на розрахунковий рахунок 0017 в ГУ ДКСУ у Луганській області, код ОКПО 37780550, МФО 804013, код доходу 50070000).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 11 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1