Справа № 2а-2202/10/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

24.03.2010 р. № 2а-2202/10/1370

14 год. 10 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Гулика А.Г.,

при секретарі судового засідання Андрушакевич Т.В.,

за участю:

представник позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 19.01.2010 року № 475/06-12);

представник відповідача: не зявився;

третя особа: не зявилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова
до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі підрозділу примусового виконання рішень, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2
про про визнання протиправними дій і скасування постанови ,

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області в особі підрозділу примусового виконання рішень, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 18.08.2009 року № ВП 13538918.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю дій відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу, оскільки, на момент її винесення, постанова про відкриття виконавчого провадження не набрала законної сили, так як оскаржена позивачем у судовому порядку. Окрім того, позивач зазначає, що в законодавстві не визначено такої величини як мінімальна пенсія за віком, а рішенням суду не визначено суми, яка повинна виплачуватись управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, а відтак, позивач немає підстав для виконання судового рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просить суд задоволити позов в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомив, а тому суд, керуючись ст. 128 КАС України, ухвалив продовжити судовий розгляд справи без його участі.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомила, а тому суд, керуючись ст. 128 КАС України, ухвалив продовжити судовий розгляд без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівської області ОСОБА_3 від 01.07.2009 року ВП № 13538918 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-52/08/1370, виданого 11.06.2009 року Львівським окружним адміністративним судом про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня по 31 грудня (включно) 2007 року та за період з 22 травня по 19 серпня (включно) 2008 року із врахуванням проведених виплат, яку було направлено для виконання до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова та надано строк для вжиття невідкладних заходів щодо виконання рішення суду, а також зобовязано боржника в термін до 07.07.2009 року надати інформацію про хід виконання виконавчого документа, що підтверджується супровідним листом від 01.07.2009 року № 09-01-15/390/В3-6138.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (боржником у виконавчому провадженні) на імя начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 подано скаргу від 06.07.2009 року № 6696/06-19 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2009 року ВП № 13538918 з вимогами зупинити виконавче провадження та скасувати постанову від 01.07.2009 року ВП № 13538918 про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення, постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову від 18.08.2009 року ВП № 13538918 про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова в розмірі 510 грн. 00 коп., яку було направлено для відомо та виконання з наданням повторного терміну для виконання судового рішення до 24.08.2009 року, що підтверджується супровідним листом від 18.08.2009 року № 09-01-15/390/В-3/8465.

Суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року № 606-XІV.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів. Державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами.

У відповідності до ст. 5 цього Закону, державний виконавець здійснює заходи щодо своєчасного і повного виконання рішень, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача про незаконність постанови про накладення штрафу з тих підстав, що на момент її винесення позивачем було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративні справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Окрім того, позивачем не надано суду доказів зупинення дії або ж не набрання законної сили постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2009 року ВП № 13538918.

Твердження позивача про те, що в законодавстві не визначено такої величини як мінімальна пенсія за віком, а рішенням суду не визначено суми, яка повинна виплачуватись управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова не є підставою для невиконання судового рішення. Окрім того, сторонами не оспорюється факт набрання судовим рішенням законної сили, а в матеріалах справи відсутні докази оскарження судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд встановив, що дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області є правомірними, а постанова від 18.08.2009 року ВП № 13538918 про накладення штрафу винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження», а тому не вбачає підстав для її скасування.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня постановлення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 березня 2010 року.

Суддя Гулик Андрій Григорович