Справа № 2а-292/10/0407
Суддя: Литвинова Р. А.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-292/10-0407
ПОСТАНОВА Іменем України

16.12.2010р. м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судці Литвинової Р.А., при секретарі Заїка А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ст.інспектора ДПС БДПС ВДАІ ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ст.інспектора ДПС БДПС ВДАІ ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, він зазначає, що інспектором ДАІ 14.08.2010р. у відношенні нього була складена постанова, в якій зазначено, що ніби-то він 14.08.2010р. о 13.50год., керуючи а.м. Міцубісі д.н. НОМЕР_1, у м. Дніпропетровську на пр. Петровського порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 (в'їзд заборонено), та рухався в зоні дорожнього знаку, після чого не передав для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування власника транспортного засобу, чим скоїв правопорушень, передбачених ч.І ст.122 КУпАП та ч.І ст.126 КУпАП.

За результатами винесення постанови його було віддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 850грн.

Свою незгоду із стягненням позивач аргументує тим, що в дійсності мав місце випадок, коли в зазначений в оскаржуваній постанові час він був у м. Дніпропетровську, рухався на належному йому автомобілі по пр .Петровського і був зупинений працівником ДАІ, який звинуватив його в тому, що він не зупинився на його вимогу. Він пред'явив інспектору всі необхідні документи та висловив заперечення проти пред'явлених до нього претензій.

Також він заявляв клопотання опитати свідка, який був присутній в його автомобілі, однак відповідач це ігнорував. Відповідач зазначив в протоколі двох свідків, які могли бачити лише момент його зупинки інспектором ДАІ, а не момент скоєння ним того порушення, яке було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачем не було роз'яснено йому права, передбачені законодавством. Також йому не було вручено ні протокол, ні постанова у справі про адміністративне правопорушення. Про існування постанови він дізнався лише від ВДВС після того, як було відкрито виконавче провадження. З наведених причин ним було пропущено строк на подачу позову.

Позивач просить поновити йому строк на звернення до суду, визнати незаконною та скасувати вказану постанову про накладення на нього відповідачем адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні позивач не був присутнім, він надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.14).

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, також є підтвердження про отримання їх відповідачем (а.с.9,11,12), але він не надав суду заяви про розгляд справи у його відсутності, також не надав заперечень проти позову, таким чином, своїм правом прийняти участь в розгляді справи не скористався.

Вивчивши матеріали справи, на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, які були надані позивачем та досліджені в ході дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами по справах про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами та ін.

Відповідачем - інспектором ДАІ - не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.І ст. 122 та ч.І ст.126 КУпАП, доводи позивача спростовані не були.

Оскаржувана постанова винесена з численними порушеннями та недотриманням вимог по її складанню. Вона ґрунтується на єдиному джерелі доказів з боку відповідача - протоколі про адміністративне правопорушення. В протоколі зазначено час його складання - 14.1Ошд., також в ньому вказано, що розгляд адміністративної справи відбудеться 14.08.2010р. в 14.15шд. Тобто, протокол складено майже одночасно з постановою, всі дії відповідачем по складанню вказаних процесуальних документів виконано поспішно, без урахування пояснень, заперечень та клопотань позивача, без допиту свідків, без встановлення конкретних обставин справи.

При складанні протоколу та винесенні постанови не дотримано загальних правил накладання стягнення за адміністративне правопорушення, що передбачені ч.2 ст.ЗЗ КУпАП (характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність).

Відповідачем повністю ігноровано пояснення позивача щодо того, що він все виконав у відповідності до вимог ПДР України, жодних негативних наслідків від його дій не наступило, нікому не завдано ні перешкод, ні тим більше шкоди.

Складені відповідачем постанова та протокол не відповідають вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та вимогам ст.283 КУпАП (має місце написання слів в скороченому вигляді, деякі слова неможливо прочитати, не зазначена повністю назва територіальної одиниці, де було скоєно адміністративне правопорушення, а саме-область, зазначено лише - пр. Петровськош, також не зазначено повністю посаду інспектора ДАІ).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах яро деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснюється, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. І ст. 122 та ч.І ст.126 КУпАП, при розгляді справи не знайшов свого підтвердження, крім того відповідачем не було надано доказів відповідно до правомірності свого рішення, а в обґрунтування оскаржуваної постанови односторонньо покладено суб'єктивне твердження відповідача, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в позові позивачем, при зупинці його автомобіля інспектором ДАІ спочатку було пред'явлено звинувачення в тому, що він не виконав вимогу і не зупинився на його сигнал, а потім пред'явлено інше звинувачення, тобто - що порушено вимоги дорожнього знаку, це в той час, коли він весь час рухався в середній смузі і такого порушення здійснити фізично не міг.

Ні протокол, ні постанова у його присутності не складались і йому не пред'являлись. Про існування постанови він дізнався від ВДВС після відкриття провадження у справі.

Доводи позивача про обставини, які стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови, суд вважає такими, що відповідають дійсності, оскільки до постанови не приєднані інші докази. Крім цього, при винесені постанови порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП України, тому що він має право : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката. Інспектором ДАІ не було враховано клопотання позивача про допит особи, яка знаходилась в його автомобілі, в якості свідка, в протоколі вказано свідків, які в дійсності не були очевидцями правопорушення, а лише могли підтвердити факт його зупинки інспектором ДАІ. Протокол та постанову складено поспішно та необ'єктивно, що вбачається з зазначеного в них часу складання цих процесуальних документів.

Оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем ОСОБА_3 не з'ясовано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, у тому числі чи було вчинено

-з -

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не зазначено доказів в підтвердження вини позивача, суд дійшов до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 284 КпАЇІ України по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; про закриття справи. В даному випадку суд не є органом, що виніс оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення. Згідно з ч. З ст. 17 КАС України це питання не відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Тому з наведених підстав в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Позовні вимоги в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до впевненого висновку про їх задоволення.

Розглядаючи клопотання позивача про поновлення йому строку на звернення до суду з даним позовом, суд доходить до висновку, що є підстави для поновлення цього строку, оскільки ні протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана постанова в присутності позивача не складались та йому не вручались. Про існування постанови він дізнався від ВДВС вже після відкриття виконавчого провадження, постанова ВДВС йому надійшла по пошті, але оскільки він знаходився у відрядженні, що ним підтверджено документально, то також негайно він не мав можливості звернутись до суду з таким адміністративним позовом. Дані аргументи суд приймає до уваги, вважає їх вагомими та такими, що дають підставу для поновленню позивачу строку на звернення з позовом до суду.

Відповідно до частини 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч.І ст.94 КАС України судові витрати по даній справі в розмірі 03.40грн. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 9, 71, 86, 87, 94, 102, 158-163, 167, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, ст.ст. 33 ч.2, 251, 252,256, 268, 280, 283, 284, 288 ч.5 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ст. інспектора ДПС БДПС ВДАІ ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити частково.

Поновити позивачу процесуальний строк за звернення з позовом до суду.

Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 385671 від 14.08.2010., винесену ст.інспектором ДПС БДПС ВДАІ ОСОБА_2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.І ст.122 та ч.І ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850.00 грн,, а дії відповідача по складанню вказаної постанови визнати неправомірними.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 03.40грн. покласти на рахунок

держави.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Копію постанови надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу не пізніше 3-х днів після її складення в повному обсязі.

Суддя Р.А.Литвинова