Справа № 803/1988/15
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 803/1988/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Брудовській Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Луцької районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 3 червня 2015 року №187 «Про вирішення спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6»; встановлення наступного графіка спілкування ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_6: встановити місце зустрічей малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_5 за місцем проживання матері; встановити конкретний робочий день для зустрічей малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_5; встановити конкретний вихідний день для зустрічей малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_5; встановити час зустрічей малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_5 в робочий день до 20:00 години.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач оскаржуваним розпорядженням порушив законні права та інтереси позивача та її малолітнього сина.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в поданому письмовому запереченні від 13 серпня 2015 року та в судовому засіданні предявленні позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідно до вимог чинного законодавства України.

Треті особи в судовому засіданні заперечили позовні вимоги мотивуючи, тим що права малолітньої дитини не порушені та забезпечено права батька дитини на виховання сина.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення позивача, представників сторін та третіх осіб, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_5 12 травня 2015 року звернувся в Луцьку районну державну адміністрацію із заявою про вирішення спору із матірю дитини ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 в заяві запропоновано встановити наступний графік спілкування з сином: кожен вівторок та четвер з 19 по 21 год., кожну суботу з 14 по 18 год. Та неділю з 14 по 19 год. поза місцем проживання матері.

Луцькою районною державною адміністрацією 3 червня 2015 року прийнято розпорядження за №187 «Про вирішення спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6», яким дозволено ОСОБА_5 брати участь у вихованні малолітнього сина без обмежень місця зустрічей, в присутності матері, щотижня: один робочий день до 21 год., один вихідний або святковий день з 14 по 18 год.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_6, 6 лютого 20144 року народження, та проживає зі своєю матірю ОСОБА_1 за адресою: с. Лаврів Луцького району.

Відповідно до пункту 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за №866 (надалі - Порядок) у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок (до підпункту 3 пункту 73 Порядку).

Службою у справах дітей Луцької районної державної адміністрації 26 травня 2015 року складено висновком за №524/01-08/2-15 щодо вирішення спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6.

Згідно з даним висновком з матір'ю дитини проведена співбесіда, в ході якої остання не заперечувала щодо участі у вихованні малолітнього син, проте тільки у її присутності за місцем проживання дитини, кожну суботу з 15 по 18 год.

Підпунктом чотири пункту 73 вищевказаного Порядку визначено, що участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

27 травня 2015 року відбулося засідання Комісії з питань захисту прав дитини при Луцькій районній державний адміністрації, за наслідками якого було вирішено рекомендувати органу опіки і піклування дозволити ОСОБА_5 брати участь у вихованні сина ОСОБА_6, без обмеження місця зустрічей, , в присутності матері, щотижня: один робочий день до 21 год., один вихідний або святковий день з 14 по 18 год.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Проекти розпоряджень нормативно-правового характеру погоджуються з керівниками відповідних структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій. (частини перша та друга статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Частиною третьою статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Частиною другою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду справи доведено, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим суд дійшов висновку про правомірність прийнято розпорядження від 3 червня 2015 року №187.

Позивач, в свою чергу, належним чином не довів невідповідність дій відповідача вимогам законодавства та не надав суду доказів, які б підтверджували позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Сімейного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 21 серпня 2015 року.