Справа № 2-а-4129/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 жовтня 2010 р. Справа № 2-а-4129/10/0270 м. Вінниця

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Прокурора Погребищенського району Вінницької області в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в особі його структурного підрозділу - територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

до: ОСОБА_1

про: стягнення фінансових санкцій

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Прокурора Погребищенського району Вінницької області в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в особі його структурного підрозділу - територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

При цьому адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви (в тому числі і шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом), яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Прокурором при оформленні позовної заяви не дотримано ряд вимог передбачених ст.106 КАС України.

У відповідності до п. 2, 3 ч. 1 ст. 106 КАС України передбачено, що у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача/відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

В порушення вказаної норми, прокурором не зазначено номер засобу зв'язку та адреси електронної пошти - відповідача - гр. ОСОБА_1 (якщо такі відомі).

Відповідно до п. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Суд керується кодексом адміністративного судочинства України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків; заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду тощо.

Згідно із ч. 2 цієї ж статті, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Слід відмітити, що доказами в розумінні ст. 79 КАС України є документи, листи, телефонограми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається із поданих до суду матеріалів, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин отримання гр. ОСОБА_1 постанови № 088820 від 14.06.2010 року за якою заявлено вимоги про стягнення грошових коштів.

Вказане свідчить про недотриманням позивачем вимог ст. 106 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 5 цієї ж статті, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

А ч.2 ст.99 КАС України встановлено, зокрема, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

З аналізу вказаних норм КАС України вбачається необхідність визначення початку перебігу строку, в який особа може звернутись до адміністративного суду щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових кошів, відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України.

Проте, у звязку з відсутністю в матеріалах позовної заяви доказів отримання відповідачем постанови про застосування фінансових санкцій, суд позбавлений можливості зясувати чи ознайомлений останній з постановою про застосування фінансових санкцій, що в свою чергу впливає на здатність її оскаржити.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно з п. 2 ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Прокуратура є публічно-правовим інститутом держави, на яку покладені відповідні функції, визначені Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру". При цьому, прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-які стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що підставою представництва прокурора у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Проте, прокурором в адміністративному позові нормативно не обґрунтовано необхідність захисту матеріальних або інших інтересів держави порушення яких відбулось внаслідок добровільної несплати гр. ОСОБА_1 фінансових санкцій, що призвело до ненадходження коштів до державного бюджету.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів адміністративного позову, прокурором також не надано жодного доказу на підтвердження звернення територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до Прокуратури Погребищенського району Вінницької області з проханням вжити заходів представницького характеру.

Слід зауважити, що прокурором допущені певні неточності при обґрунтуванні обставин справи, зокрема з тексту абзацу 2-го сторінки 1-ої позовної заяви вбачається те, що:

"Перевіркою встановлено, що державними інспекторами Петраківським В.А. та Кравчуком О.І., на підставі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року "Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті" 10.06.2010 року проведена перевірка дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт". В акті перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт за №171921 від 10.06.2010 року зазначено ряд порушень і відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на відповідача накладено фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 1700 грн., про що винесено постанову №088820 від 14.06.2010 року".

Поряд з цим, пункт 2 прохальної частини адміністративного позову містить вимогу наступного змісту:

Стягнути з відповідача ОСОБА_1, на користь Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в дохід Державного бюджету України (р/р 0469, , держбюджет Погребищенський район 21081100 ГУДКУ у Вінницькій області, м. Вінниця, МФО 802015) 1190 грн. фінансових санкцій.

Натомість, якщо уважно дослідити зміст постанови про застосування фінансових санкцій №088820 від 14.06.2010 року (додаток №2 у переліку документів, що додаються до позову), то згідно постановляючої її частини до ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в сумі 1700 гривень.

Вищезазначене, свідчить про те, що розрахунок ціни позову потребує уточнення, шляхом надання обґрунтованого розрахунку фінансової санкції та повної інформації стосовно часткового її погашення відповідачем, станом на дату подання адміністративного позову.

Окрім того, за змістом ч. 3 ст.106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. До позовної заяви також додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В поданій позовній заяві мають місце позовні вимоги майнового характеру, однак, доказів оплати судового збору за майнові вимоги чи доказів звільнення від такої сплати прокурором не додано.

Варто відмітити, що відповідно до ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, для автомобільного самозайнятого перевізника такими документами є: ліцензія, ліцензійна картка, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

За змістом статей 238, 239 Господарського кодексу України (ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГК України адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є адміністративно-господарським штрафом, а тому може бути застосований виключно до субєкта господарювання у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно із ч. 2 ст. 55 ГК України субєктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається субєктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, субєктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", може бути лише субєкт господарювання. Такий висновок суду підтверджується також Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, пунктами 2029 якого передбачено, що фінансова санкція за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до фізичної особи субєкта господарювання.

Проте, суд дослідивши матеріали адміністративного позову попередньо встановив відсутність у поданій заяві повної інформації та доказів щодо державної реєстрації відповідача - ОСОБА_1 як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 ГК України.

Стаття 106 КАС України не містить виключень і поширюється на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв'язку з чим недотримання її положень свідчить про її невідповідність вимогам Закону.

Вищезазначені обставини попередньо позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви слід залишити без руху та надати позивачу строк для виконання всіх вимог перелічених в ст. 106 КАС України.

Керуючись статтею 108 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Прокурора Погребищенського району Вінницької області в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в особі його структурного підрозділу - територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій залишити без руху.

2. Надати прокурору п`ятиденний термін для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали. 3. Роз`яснити прокурору, що в разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута прокурору. 4. Дану ухвалу направити прокурору.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Чернюк Алла Юріївна