Справа № 2-а-417/11
Суддя: Бутенко С. Б.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-417/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області, як адміністративного суду, ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок і нарахування пенсії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) та її нарахування в цілому з 01.01.2006 р. протиправними та зобовязати здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2006 р. з виплатою недоотриманих сум пенсії за результатами перерахунку.

На обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інвалідом 3 групи із захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково, в звязку із чим з 01.01.2006 р. одержує у відповідача державну пенсію, розмір якої не відповідає ст.ст. 50, 54, 67 Закону.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову.

Розглянувши справу без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, достатні для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, проаналізувавши соціальне законодавство, яке діяло в зазначений період, суд находить позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

По справі встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом третьої групи по захворюванню, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в звязку із чим з 01.01.2006 р. одержує пенсію по інвалідності та знаходиться на обліку Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області, що визнано відповідачем та підтверджується посвідченням серії А № 418937, виданим 27.03.2003 р. та довідкою МСЕК № 0310253 (а.с. 9, 7).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідам III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР в усіх випадках розмір державної пенсій для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення (частина друга статті 46 Конституції України), є визначальним для вирішення даного спору.

Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", від 28.05.2008 р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 16.07.2008 р. № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", якими керується відповідач при визначенні розміру пенсій позивача, істотно звужують обсяг встановлених законом прав громадян, тому не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Уповноваження Кабінету Міністрів України визначати Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (частина пята статті 54 Закону № 796-ХІІ), на що посилається в своїх запереченнях представник відповідача, не є правом змінювати встановлений Законом розмір пенсій та звужувати зміст та обсяг прав громадян.

Виходячи із принципу верховенства права, відповідно до якого Конституція України має найвищу юридичну силу, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ в редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР, що діє після визнання Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) змін, внесених підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI.

Доводи відповідача щодо неврегульованості механізму реалізації положень статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ, згідно яких під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком, не беруться судом до уваги.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV у редакції Закону України від 23.12.2004 р. № 2291-IV, згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Визначення мінімального розміру пенсії за віком виключно цим Законом (стаття 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"), означення прожиткового мінімуму як базового державного соціального стандарту, на основі якого визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги (Закони України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14 та "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року № 2017-III), дають підстави до застосування вищезазначеної норми закону до спірних правовідносин.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є підставою для відмови в реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, тому заперечення відповідача, що Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області не повинно відповідати за даним адміністративним позовом є безпідставним.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом розмірів державної та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути причиною невиконання покладених на органи Пенсійного фонду України зобов'язань.

Виходячи з вищезазначених правових норм, частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, що зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, здійснення нарахування основної та додаткової пенсії позивачеві на підставі нормативно-правових актів, які суперечать Конституції та Закону України, є протиправним.

Разом з тим, призначення позивачу з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 980 грн. та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідає чинному на той час законодавству і дії відповідача в цій частині є правомірними.

Згідно частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України від 05.10.2006 р. № 231-V розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, має підвищуватися у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку пенсій позивача, є його право на пенсію в розмірі, встановленому ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Законів України від 17.06.93 р. № 3285-XII, від 06.06.96 р. № 230/96-ВР, та встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, що його визначено Законами України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 р. № 3235-IV, "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V, "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 р. № 107-VІ, "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 р. № 835-VI, "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20.10.2009 р. № 1646-VI, "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010 р. № 2154-VI, "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 р. № 2857-VI.

Оскільки позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, суд зобовязує відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день ухвалення судового рішення по справі.

Позовні вимоги щодо виплати позивачеві пенсій у зазначеному розмірі підлягають до задоволення лише за наявності відповідних асигнувань із Державного бюджету України органам Пенсійного фонду України, оскільки відповідно до статті 63 Закону № 796-XII фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, підставою розгляду органом, що призначає пенсію, питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший є подання особою заяви встановленої форми (додаток 4) та необхідних для цього документів. За результатами розгляду поданих документів органом, що призначає пенсію, виноситься відповідне рішення. Оскільки позивач з такою завою до органу Пенсійного фонду України не звертався, відповідь представника відповідача від 28.04.2010 р. № 2300/04-06 на звернення позивача в порядку Закону України "Про звернення громадян" (а.с. 10, 11) не є рішенням субєкта владних повноважень, що порушує права позивача та потребує застосування способів судового захисту. З цих підстав позовні вимоги в частині визнання відмови Управління Пенсійного фонду України за вих. № 2300/04-06 від 28.04.2010 р. протиправною задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-162, 183-2, 185, 186 КАС України, суд,

р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 04 квітня 2011 року з урахуванням проведених за цей період виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобовязати відповідача виконати постанову негайно.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно. Суддя С.Б. Бутенко