Справа № 804/7678/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 р. Справа № 804/7678/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради про стягнення заборгованості, -
Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом про стягнення з Комунального підприємства "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради заборгованості в сумі 1132119,62 грн.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, у яких зазначено, що все майно відповідача перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Павлоград та закріплюється за відповідачем на праві господарського відання, а тому позивачем порушено п.п.96.1.1 п.96.1 ст.96 Податкового кодексу України щодо звернення до органів влади із відповідним поданням про виділення коштів, проте не заперечував проти наявності у підприємства податкового боргу. Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Судом встановлено, що нарахування грошових зобовязань відповідачу, здійснено згідно наданих відповідачем до податкового органу податкових декларацій з ПДВ:
- № 907281291 від 17.12.2014 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 175801,00 грн. терміном сплати 30.12.2014 року;
- № НОМЕР_1 від 16.01.2015 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 211408,00 грн. терміном сплати 30.01.2015 року;
- № НОМЕР_2 від 17.02.2015 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 173378,00 грн. терміном сплати 02.03.2015 року;
- № НОМЕР_3 від 13.03.2015 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 135984,00 грн. терміном сплати 30.03.2015 року;
- № НОМЕР_4 від 17.04.2015 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 157210,00 грн. терміном сплати 30.04.2015 року;
- № НОМЕР_5 від 14.05.2015 р., в якій самостійно визначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 138621,00 грн. терміном сплати 30.05.2015 року;
В звязку із сплатою відповідачем сум податкового зобовязання з ПДВ в рахунок погашення боргу минулих періодів, новостворений борг відповідача з ПДВ станом на 11.06.2015 року складає 1071166,41 грн.
Судом також встановлено, що нарахування грошових зобовязань з податку на прибуток відповідачу здійснено згідно:
- податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 31.03.2015 року, яким визначено суму грошового зобов'язання за штрафними санкціями у розмірі 170,00 грн., прийнятого на підставі акту № 66/04-10-15-02-37085472 від 31.03.2015 року;
Як встановлено з матеріалів справи, вищезазначена податкова вимога про сплату боргу ні в адміністративному, ні в судовому порядку відповідачем не оскаржувалась, а тому є узгодженою.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-6.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Згідно з п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового Кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Доводи відповідача, що оскільки все майно відповідача перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Павлоград та закріплюється за відповідачем на праві господарського відання, а тому позивачем було порушено п.п.96.1.1 п.96.1 ст.96 Податкового кодексу України щодо не звернення до органів влади із відповідним поданням про виділення коштів, суд вважає безпідставними, оскільки зазначене звернення передбачено п.п.96.1.1 п.96.1 ст.96 Податкового кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено та повинна бути застосована, у разі, якщо податковий орган звернувся до суду в порядку п.п.2 п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, а саме щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, при зверненні податкового органу до суду з вимогами про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, механізм визначений п.п.96.1.1 п.96.1 ст.96 Податкового кодексу України не застосовується.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
На підставі п.4 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами.
Керуючись, ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.
Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1