Справа № 809/3619/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа № 809/3619/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу в сумі 129685,78 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2015 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 129685,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 129685,78 грн, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб в сумі 42519,85 грн., податку на додану вартість в сумі 87127,50 грн. та з земельного податку з фізичних осіб в сумі 38,43 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку представника не забезпечив. Направлена на вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу місцезнаходження відповідача: 76018, АДРЕСА_1, рекомендована кореспонденція з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, інформацією про права та обовязки та повісткою про виклик до суду, повернулась назад до суду з відміткою установи звязку про неможливість вручення вказаної кореспонденції: "адресат не проживає за адресою".

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси, судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку про те, що судова повістка про дату й час проведення судового засідання в даній справі вручена відповідачу належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.07.2002 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, та взятий на облік як платник податків в Державній податковій інспекції м.Івано-Франківська, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.07.2015 року.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Плата за землю, в тому числі земельний податок, зобовязання по якому є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпункту 9.1.10. пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, належить до загальнодержавних податків і зборів.

Податок на доходи фізичних осіб та податок на додану вартість відповідно до підпунктів 9.1.1 та 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належить до загальнодержавних податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3199570 від 23.06.2014 року, яким відповідачу визначено грошові зобовязання з земельного податку в сумі 38,43 грн. (а.с. 18). Вказане податкове повідомлення-рішення вручено відповідачу 23.07.2014 року, про що свідчить підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення, копія якого знаходиться в матеріалах справи. (а.с. 18).

Окрім цього, в Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, відсутні судові рішення з яких би вбачався факт оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення.

Також судом встановлено, що 21.03.2011 року позивачем за наслідками проведеної документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання законодавства про оподаткування фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 складено акт № 1503/17-3/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 04.04.2011 року, яким відповідачу збільшено суду грошового зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 45202,09 грн., та податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 04.04.2011 року, яким визначено грошові зобов"язання з податку на додану вартість на суму 87127,50 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 17425,50 грн. (а.с. 19-33).

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2011 року у справі № 2а-2257/11/0970, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 року № 149228/11/9104 відмовлено в задоволенні позову підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про скасування податкових повідомленнь-рішеннь № /0 та № /0 від 04.04.2011 року, (а.с. 9-12).

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на норму пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, грошові зобов"язання, визначені відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями № /0 та № /0 від 04.04.2011 року, є узгодженими з 20.05.2014 року.

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України відповідачу вручено податкову вимогу форми "Ф" за № 12020-25 від 25.12.2014 року на суму 473,19 грн., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач згадану вище податкову вимогу не оскаржував. Враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги в повному обсязі, відсутності заборгованості станом на день подання даного позову з огляду на подані представником позивача витяги з облікових карток платника, дана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги на суму збільшеного грошового зобов"язання.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу в розмірі 129685,78 грн., в тому числі 42519,85 грн. - податку на доходи фізичних осіб, 87127,50 грн. - податку на додану вартість, 38,43 грн. - земельного податку, в матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 129685,78 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1, адреса державної реєстрації місця проживання: 76018, АДРЕСА_1) в дохід Державного та місцевих бюджетів Івано-Франківської області в порядку, передбаченому Бюджетним кодексом України, податковий борг в розмірі 129685 (сто двадцять девять тисяч шістсот вісімдесят пять) гривень 78 копійок, в тому числі 42519 (сорок дві тисячі пятсот девятнадцять) гривень 85 копійок з податку на доходи фізичних осіб, 87127 (вісімдесят сім тисяч сто двадцять сім) гривень 50 копійок з податку на додану вартість, 38 (тридцять вісім) гривень 43 копійки з земельного податку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 15.09.2015 року.