Справа № 22-а/0690/1212/11
Суддя: Кашапова Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1212/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Григорович А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за адміністративними позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, головного управління Державного казначейства України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2005 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому посилаючись на неправомірність дій відповідачів щодо нарахування коштів, передбачених ст.ст.37,39,50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у меншому розмірі, ніж визначено Законом, просила стягнути з відповідачів доплату до пенсії непрацюючим пенсіонерам в розмірі 14570грн. 00коп., грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 2914грн. 00коп. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі віднесеній до 1 категорії громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 2057грн. 22коп. за період з 01.07.2002 року по 01.07.2005 року.

______________________________________________________________________________________

Справа № 22-а/0690/1212/11Головуючий у суді І інст. ОСОБА_4

Категорія 10.3.2Доповідач суддя Кашапова Л.М.

В липні 2005 року ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому посилаючись на неправомірність дій відповідачів щодо нарахування коштів, передбачених ст.ст.37,39,50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у меншому розмірі, ніж визначено Законом, просила стягнути з відповідачів доплату до пенсії непрацюючим пенсіонерам в розмірі 14570грн. 00коп., грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 2914грн. 00коп. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі віднесеній до 1 категорії громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в сумі 2057грн. 22коп. за період з 01.07.2002 року по 01.07.2005 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області та управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у менших розмірах допомоги, доплати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, ніж передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 2914грн. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) та з управління пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області 14570грн. доплати до пенсії (ст.39) та 2057грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю (ст.50), а всього 19541грн. 22коп.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 2914грн. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) та з управління пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області 14570грн. доплати до пенсії (ст.39) та 2057грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю (ст.50), а всього 19541грн. 22коп.

В задоволенні позовних вимог до головного управління Державного казначейства України в Житомирській області відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок державного бюджету і бюджетні асигнування надаються лише розпорядникам бюджетних коштів. Кошти Пенсійного фонду України до складу Державного бюджету не включаються, а тому управління Пенсійного фонду не є належним відповідачем по даній справі.

Крім того, на думку апелянта, суд не дослідив та не проаналізував Закони України про Державний бюджет на відповідні роки щодо розміру видатків для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Згідно зі ст. 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до вимог ст.50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах:

-інвалідам 1групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам ІІІ групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлено, що ОСОБА_2 є непрацюючим пенсіонером, віднесена до 1 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке згідно Переліку населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, де отримує пенсію за віком та з 01.08.1996 року доплату, як непрацюючий пенсіонер, згідно зі ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 10грн. 50коп. щомісячно, та з 01.01.2002 року позивачу призначено додаткову пенсію потерпілому 1 категорії в розмірі 14грн. 93 коп.; а також на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, де отримує щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно зі ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 2грн. 10коп., тобто, у меншому розмірі, ніж визначено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.4-7).

Однак встановити яким повинен бути належний розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка виплачується ОСОБА_2, як особі, віднесеній до категорії 1, є неможливим, оскільки позивачем не надано документальних доказів на підтвердження того факту, яка саме група інвалідності їй встановлена на час звернення до суду і чи повязане це захворювання з наслідками аварії на ЧАЕС (копія довідки МСЕК), а в довідці управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області від 22.07.2005 року №3858/07 не зазначено розміру виплачуваних коштів у спірний період та правову підставу їх нарахування (ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи). А тому колегія суддів приходить до висновку, що вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Встановлено, що ОСОБА_3 є непрацюючим пенсіонером, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке згідно Переліку населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, де отримує пенсію за віком та з 01.03.1998 року доплату, як непрацюючий пенсіонер, згідно зі ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 10грн. 50коп. щомісячно, та з 01.01.2002 року позивачу призначено додаткову пенсію потерпілому 1 категорії в розмірі 14грн. 93 коп.; а також на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, де отримує щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно зі ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 2грн. 10коп., тобто, у меншому розмірі, ніж визначено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.14-17).

Однак встановити яким повинен бути належний розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка виплачується ОСОБА_3, як особі, віднесеній до категорії 1, є неможливим, оскільки позивачем не надано документальних доказів на підтвердження того факту, яка саме група інвалідності їй встановлена на час звернення до суду і чи повязане це захворювання з наслідками аварії на ЧАЕС (копія довідки МСЕК), що вона віднесена до потерпілих категорії 1, а в довідці управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області від 22.07.2005 року №3758/07 не зазначено розміру виплачуваних коштів у спірний період та правову підставу їх нарахування (ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи); вимог щодо виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеній до категорії 3, на підставі ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач перед судом не ставила. А тому колегія суддів приходить до висновку, що вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, та позовні вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів за ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягають задоволенню в межах строку звернення до суду, визначеного ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), тобто в період з 26.07.2004 року по 30.06.2005 року.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Статтею 17 Закону України від 23 .02.2006 року №3477-ІV „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

В рішеннях у справах Кечко проти України 2005, Broniowski v. Poland 1996, Azinas v. Cyprus 2002, Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття „власності, яке міститься в першій частині ст.1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав і „власності може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України 2005 рік Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань (рішення у справі Бурдов проти Росії, 2000 рік).

Однак, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, передбачених ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд першої інстанції помилково виходив з того, що спірні кошти у визначеній позивачем грошовій сумі являються заборгованістю, оскільки такі соціальні виплати не були нараховані відповідачем, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження, а тому повинен був у відповідності до вимог ч.2 ст.11 КАС України обрати інший спосіб відновлення порушеного права, зокрема, зобовязання відповідача вчинити певні дії, оскільки це необхідно для повного захисту прав та інтересів позивача.

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, запродіяну здоровю, в менших розмірах, ніж передбачено ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнення коштів за ст.ст. 39,50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з ухваленням нової:

- про відмову в задоволенні позовів в частині вимог до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо стягнення коштів, передбачених ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.07.2002 року по 25.07.2004 року, оскільки в даному випадку вищевказані вимоги задоволенню не підлягають в звязку з пропуском позивачами строку звернення до суду, передбаченого ст.99 КАС України, на чому наполягав відповідач в своїх запереченнях, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув і питання про поновлення строку при ухваленні постанови не вирішив;

- про відмову в задоволенні вимог щодо с визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, запродіяну здоровю, в менших розмірах, ніж передбачено ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи тягнення коштів, передбачених ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в звязку з необґрунтованістю позовних вимог;

- а також про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у відповідності до вимог ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, за період з 26.07.2004 року по 30.06.2005 року та з врахуванням виплачених коштів.

Доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі не містять посилань на неправильність висновків суду в частині стягнення коштів з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, а останнє не подавало апеляційної скарги, тому в цій частині постанова суду не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року скасувати в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, запродіяну здоровю, в менших розмірах, ніж передбачено ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнення на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів з управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області за ст.ст. 39,50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно в сумі по 14570грн. та 2057грн. 22коп. кожній.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, передбачених ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.07.2002 року по 25.07.2004 року та про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, запродіяну здоровю, в менших розмірах, ніж передбачено ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і стягнення невиплачених коштів, передбачених ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у відповідності до вимог ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, за період з 26.07.2004 року по 30.06.2005 року та з врахуванням виплачених коштів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий Судді