Справа № 2-а-4771/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

22 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4771/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чернюк Алла Юріївна

за позовом: ОСОБА_1

до: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, третьої особи - Міністерства транспорту та зв`язку України

про: визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на службі

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, третьої особи - Міністерства транспорту та зв`язку України про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на службі.

Ухвалою суду від 22.11.2010 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2010 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Одночасно з позовною заявою позивач надав суду клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України від 11.11.2010 року №1371-ВК/п "Про звільнення", в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу ліцензування Територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області;

- заборони Головній державній інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України приймати рішення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника відділу ліцензування Територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області;

- заборони Головній державній інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України утворювати конкурсну комісію для проведення відбору кандидатів на заміщення вакантної посади начальника відділу ліцензування Територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області;

- заборони Головній державній інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України опубліковувати в пресі оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника відділу ліцензування Територіального управління Голоавтотрансінспекції у Вінницькій області, або поширювати його через інші офіційні засоби масової інформації, а також доводити його до відома працівників органу, в якому оголошується конкурс;

- заборони Головній державній інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України приймати рішення про призначення на посаду начальника відділу ліцензування Територіального управління Голоавтотрансінспекції у Вінницькій області до моменту набрання судового рішення законної сили.

Клопотання мотивовано тим, що на переконання позивача, у випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії наказу, у Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України будуть наявні всі підстави оголосити та провести конкурс на заміщення вакантної посади начальника відділу ліцензування територіального управління Головавтотрансінспекції у Вінницькій області і відповідно за результатами конкурсу відповідач має можливість призначити на таку посаду іншу особу. В свою чергу, може скластися ситуація, коли позивач довівши під час судового розгляду правомірність заявлених позовних вимог, не зможе скористатися рішенням суду і поновитись на згаданій вище посаді, оскільки на дану посаду буде призначено інших осіб, а відтак захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на викладені обставини, позивач клопотав суд про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За приписами ч. 3 ст. 117 КАС України, суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Отже, з положень ч. 1 ст. 117 КАС України вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Окрім того, з приписів наведеної статті вбачається, що обовязковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" (далі - Постанова Пленуму), перелік підстав забезпечення позову, наведений у ст. 117 КАС України є вичерпним.

Згідно з ч.ч. 3 та 4 розглядуваної статті забезпечення позову в адміністративних справах допускається у двох формах це зупинення дії рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії. Цей перелік способів забезпечення позову в адміністративному процесі є вичерпним.

Звернення з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту від незаконних рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Аналізуючи норми ст. 117 КАС України та обставини викладені в клопотанні суд приходить до висновку, що питання забезпечення позову може мати місце лише у випадках, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Проте, позивачем не надано доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Окрім того, як встановлено судом, предметом поданого ОСОБА_1 адміністративного позову є визнання протиправним та скасування наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України від 11.11.2010 року №1371-ВК/п "Про звільнення", в частині звільнення ОСОБА_1, а також вимога про поновлення останнього на посаді начальника відділу ліцензування Територіального управління Голоавтотрансінспекції у Вінницькій області.

Втім, на переконання суду, заявлене клопотання про забезпечення позову йде в розріз з вимогами п. 17 (абзаци третій, четвертий) вищенаведеної Постанови Пленуму, в якому Вищий спеціалізований суд вказує на те, що: "В адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді.

Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову"

З урахуванням наведеного, суд відзначає, що забезпечення позову у такий спосіб в якій позивач просить фактично є вирішення позовних вимог до прийняття остаточного судового рішення у справі, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для забезпечення, позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, а саме наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв`язку України від 11.11.2010 року №1371-ВК/п "Про звільнення", то суд, як наслідок, не вбачає причин (підстав) для застосування (вжиття) похідних заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення відповідачем певних дій, перелік яких наведений у п.п. 2-5 клопотання.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Тобто суд, на даний час, не вбачає існування передбачених ст. 117 КАС України обставин, що вказують на необхідність забезпечення позову.

На ряду з цим, суд вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову наявна можливість захисту прав, свобод та інтересів позивача, в разі необхідності.

Разом з тим, це не є перешкодою для повторного звернення із аналогічним клопотанням за умови наявності відповідних підстав.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову у адміністративній справі 2-а-4771/10/0270 за позовом ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, третьої особи - Міністерства транспорту та зв`язку України про визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на службі, - відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя Чернюк Алла Юріївна