Справа № 22-а-20174/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 ( 1 ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області , щодо перерахунку щомісячної пенсії по інвалідності ( основної та додаткової) незаконною та стягнення заборгованості по її виплаті, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом та просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області (далі- УПФУ) стосовно відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії ; зобов'язати УПФУ здійснити перерахунок пенсії у відповідності з вимогами ст..50 , ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2009 року по 31.03.2010 року та сплатити заборгованість по пенсії за цей період , виходячи з розміру шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком , що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з урахуванням різниці, яка була сплачена у цей період.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районні Дніпропетровської області щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст..50,ч.4ст.54,ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2009 року по 31.03.2010 року, виходячи з розміру шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком , що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районні Дніпропетровської області зробити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інваліду 3 групи, 1 категорії за період з 01.06.2009 року по 31.03.2010 року та сплатити йому відповідні суми, з урахуванням сум, що ним отримані.

В апеляційній скарзі УПФУ ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, вважають що судом першої інстанції не врахована неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин. Відповідач вважає, що розмір основної та додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим позивачу правомірно проведені виплати у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету», та Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється , що позивач ОСОБА_2 , відповідно до посвідчення серії А № 022623 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом ІІІ групи, інвалідність повязана з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області, отримує основну та додаткову пенсію згідно розпорядження УПФУ, як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 Закону, в редакції від 06.06.1996, інвалідам 3 групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж Закону, в редакції від 06.06.1996, розмір пенсії для інвалідів 3 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету», Постанова Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підлягають застосуванню, оскільки згідно з положеннями частини четвертої ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно- правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Застосування зазначених вище Постанов Кабінету Міністрів України істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставні також посилання відповідача в апеляційній скарзі на необхідність застосування положень ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» згідно яких, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щорічної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197 , 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді