Справа № 2-а-1455/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1455/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій відповідача неправомірними,

встановила:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА, посилаючись на те, що він являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом 3-ї групи. Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захиступозивач як інвалід 3-ї групи має право на отримання щорічної державної допомоги до 5 травня в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Всупереч вимог вказаного закону щорічна допомога до 5 травня у 2011 році була виплачена не в повному обсязі, в звязку з чим просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати відповідача виплатити недонараховану допомогу до 5 травня. Також просить зобовязати відповідача надалі щорічно виплачувати вказану допомогу.

Відповідачем 20.07.11 року подано заперечення на позов, в яких зазначено, що згідно постанови КМУ від 04.04.2011 року № 341 позивач має право на отримання допомоги на оздоровлення у розмірі 510 гр.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 442179, виданим 27.01.06 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювань, повязаних з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, позивач визнаний інвалідом ІІІ групи безстроково з 19.01.06 року.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті щорічної разової державної допомоги до 5 травня, виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуінвалідам війни 3-ї групи передбачено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Зміни, внесені пунктом 20 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.07 року, до вищевказаного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 року.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для суду при розгляді ним позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії законів, що визнані неконституційними.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, вважаю, що у 2011 р. виплата допомоги до 5 травня здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства.

Приходжу до висновку, що дії відповідача щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому не Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, є протиправними, оскільки такі дії призвели до істотного звуження прав позивача.

Таким чином, позивачу належить до виплати у 2011 р. відповідачем разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Оскільки позивачу не було виплачено вказану допомогу у встановленому законом розмірі, тому вважаю, що з метою захисту прав позивача необхідно зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги, виходячи з розміру, встановленого Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуз урахуванням проведених виплат.

Вважаю, що посилання відповідача на постанову КМУ від 04.04.11 року № 341 Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистута Про жертви нацистських переслідувань, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки діючий Закон має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача вищевказаних допомоги на оздоровлення та допомоги до 5 травня.

Вважаю безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплати допомоги до 5 Травня у розмірі, передбаченому Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України. Право позивача на отримання вказаної щорічної допомоги не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено законом. Оскільки таке право декларовано державою, то держава через створені нею органи в даному випадку органи соціального захисту населення і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людиниє джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа Кечко проти України, рішення від 08.11.2005 р.).

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача в майбутньому здійснювати виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, адміністративний суд не може розглядати вимоги щодо зобовязання субєкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у звязку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій відповідача неправомірними задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА по визначенню розміру та виплаті щорічної разової державної допомоги до 5 травня ОСОБА_1

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну державну допомогу до 5 травня за 2011 рік в розмірі відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2