Справа № 2а-1420/11/1215
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасов Д.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року справа №2а-1420/11/1215 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Ляшенка Д.В.

суддів Яковенка М.М. , Чумака С.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ново псковському районі Луганської області на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 13 травня 2011 року у справі № 2а-1420/11/1215 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, про « визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни»,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, про « визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни».

Постановою суду першої інстанції позов задоволено, визнано неправомірною бездіяльність та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії, як дитині війни з 08.10.2010 року по 13.05.2011 року, з урахуванням фактично отриманих сум.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 1832 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції положень статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки вона регулює питання походження коштів на здійснення відповідних виплат, а не орган, на який покладено обовязок цих виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та задовольнив позов з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу, є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 1832, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ново псковському районі Луганської області на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 13 травня 2011 року у справі № 2а-1420/11/1215 залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.