Справа № 805/2187/15-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2187/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 р. Справа № 805/2187/15-а

Постановлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства «РЕМ-КОМ.ЛТД»

до

Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про

визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії.

Приватне підприємство «РЕМ-КОМ.ЛТД» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області та зобов’язати вчинити певні дії.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з’явився, в наданих запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої просить:

1. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо внесення змін до показників податкової звітності ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД» на підставі акту №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.» в інформаційній системі «Податковий блок», інформаційній базі даних «Співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України”.

2. Зобов’язати Державну податкову інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області вилучити з інформаційної системи «Податковий блок», інформаційної бази даних «Співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України та іншиї електронних баз даних відомості, внесені на підставі акту №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.»

3. Зобов’язати Державну податкову інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області відновити відомості в інформаційних базах даних податкової служби по звітності ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992), які змінені через складання акту №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.», шляхом внесення до них даних, визначених у податкових деклараціях, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД».

За таких обставин суд, враховуючи вимоги частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.04.2015 року службовими особами ДПІ в Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області було складено акт №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.». Згідно висновків такої перевірки встановлено порушення норм Цивільного кодексу України в частині недодержання його вимог в момент вчинення правочинів, відсутність об’єктів оподаткування при придбанні та продажу послуг з 2013 по 2014 рік, а також відсутність реального здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з покупцями. Позивач не погоджується з висновками акту та діями службових осіб ДПІ та вважає, що вони носять незаконний характер.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що вчинені податковим органом дії щодо відображення в акті перевірки певних обставин, не породжують для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов’язки. Отже оскільки акт не створює правових наслідків для позивача то позовні вимоги не можуть розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач – Приватне підприємство «РЕМ-КОМ.ЛТД» зареєстровано як юридична особа 16.04.2013 р. реєстраційною службою Луганського міського управління юстиції Луганської області, включено до ЄДРПОУ за кодом 38689992, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У своєму позові позивачем зазначено, службовими особами ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області було складено акт № 271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.». Згідно висновків такої перевірки викладені обставини здійснення ПП«РЕМ-КОМ.ЛТД» господарської діяльності та надана оцінка щодо реальності господарських операцій. Позивач вважає такі дії ДПІ протиправними. В основу протиправності дій покладає порушення вимог статті 75 Податкового кодексу України щодо проведення зустрічних звірок, а саме: податкові органи не надсилали ПП«РЕМ-КОМ.ЛТД» за його адресою ніяких запитів про надання інформації та її документального підтвердження, а за відсутності таких документів у ДПІ співставлення бухгалтерських та інших документів не здійснювалось. Таким чином контролюючий орган виходить за межі своєї компетенції щодо недійсності правочинів. Також, позивач зазначає, що в усному порядку йому було повідомлено, що на підставі акту №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД» податковим органом внесені відповідні зміни до звітності. А оскільки зустрічна звірка не є податковою перевіркою, то висновки податкового органу, зроблені за наслідками такої звірки, не підлягають відображенню в інформаційних базах податкового органу.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Крім того, статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб. Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді. Тобто, умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав. Таким чином, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом. У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв'язати спір.

Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Водночас пунктом 8 частини 1статті 3 КАС України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв'язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи. У свою чергу, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах. Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Згідно з частиною 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку. Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод. При цьому позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

На вимогу суду щодо надання акту №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 2013р. по 2014 р.» позивачем надано копію листа-відповіді ДПІ у Ворошиловському районі від 10.06.2015року №7/2/10/05-62-22 на ім’я ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД» про надання інформації, в якому зазначено: ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька 22.04.2014 року складено акт №271/22-01/38689992 від 22.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД»(код ЄДРПОУ 38689992) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період: серпень-грудень 2013 року; січень-лютий 2014 року. За результатами звірки податкових повідомлень-рішень не приймалось, у зв’язку з тим, що зустрічні звірки відповідно до п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України не є перевірками. Надати документальне підтвердження наведеної інформації не надається можливим взв’язку з проведенням на території м.Донецька антитерористичної операції відбулося захоплення адміністративної будівлі ДПІ у Ворошиловському районі.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, ПП «РЕМ-КОМ.ЛТД» звертаючись до суду, вказав у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право, охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Абзацом 4 пункту 73.5 статті 73 ПК України встановлено, що за результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Відповідно до пункту 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Згідно частини другої пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Тобто, довідка, яка складається за результатами зустрічної звірки може в собі містити інформацію, що підтверджує або спростовує порушення податкового законодавства платником податків.

З наведеного вбачається, що довідка зустрічної звірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому, довідка складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів. Крім того, висновки довідки зустрічної звірки не є остаточними, оскільки платник податків має право надати свої зауваження до відповідної довідки, що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки. Натомість висновки посадових осіб, зазначені у довідці, є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків. При цьому, відповідно до статті 58 Податкового кодексу України питання щодо визначення грошового зобов'язання платникові податків за результатами перевірок вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку. Відповідно до викладеного, діяльність зі складання довідок зустрічних звірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків зі збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни.

Враховуючи викладене, довідка зустрічної звірки і дії посадових осіб із включення до такої довідки певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього довідка і дії посадових осіб контролюючого органу щодо включення до неї певних висновків не порушують права платника податків.

Аналізуючи діюче законодавство та надані докази суд дійшов висновку, що Довідок в розумінні зазначених норм відповідач не складав, звірка як спосіб реалізації владних управлінських функцій не проводилась, внаслідок чого результати звірки відсутні. Акт про неможливість проведення зустрічних перевірок положеннями Податкового кодексу України та приписами Порядку не передбачені, що доводить реалізацію відповідачем владних управлінських функцій у спосіб не передбачений законом, в порушення частини другої статті 19 Конституції України, пункту першого частини третьої статті 2, пункту першого частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача стосовно корегування на підставі акту про неможливість проведення перевірки суд не приймає з огляду на відсутність надання належних доказів корегування відповідно до статті 70 КАС України.

В своїх запереченнях та відповіді на запит позивача від 10.06.2015 року відповідач вказав, що податкові повідомлення-рішення за результатами звірки не приймались, а відповідно не проводилось коригування податкової звітності підприємства. Відсутність коригування підтверджена зворотнім боком облікової картки платника податків з податку на прибуток за 2014 рік і зворотнім боком облікової картки з податку на додану вартість(арк..спр.70-77).

З огляду на не проведення зустрічних звірок, що підтверджується відсутністю довідок про таке проведення, складання протиправних актів про неможливість проведення перевірок з предметом дослідження за межами не можливості їх проведення, відсутність факту коригування податкового зобов’язання та податкового кредиту на підставі спірного акту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «РЕМ-КОМ.ЛТД» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області визнання дій протиправними та зобов’язати вчинити певні дії – відмовити у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 серпня 2015 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Толстолуцька М.М.