Справа № 22-а-20170/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 ( 1 ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 27 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу про визнання дій, щодо перерахунку пенсії неправомірними, про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу (далі- УПФУ) стосовно відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії ; зобов'язати УПФУ здійснити перерахунок пенсії у відповідності з вимогами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, розміри яких встановлені законами України про Державний бюджет України відповідно на 2006, 2007, 2008, 2009 роки; стягнути з управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на його користь 89 049 грн., при виплаті зробити перерахунок з врахуванням компенсації за не отриману своєчасно основну та додаткову пенсію.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 27 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районні м. Кривого Рогу щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 неправомірною.

Зобов'язано УПФУ провести перерахунок ОСОБА_2 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, інваліду 3 групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 50, п. 4 ст. 54, п. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 з розрахунку державної пенсії у розмірі 6- ти мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з 25.11.2008 року по 31.10. 2009 року, урахуванням сум, що ним отримані.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі УПФУ ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову, у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, вважають що судом першої інстанції не врахована неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин. Відповідач вважає, що розмір основної та додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим позивачу правомірно проведені виплати у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється , що позивач ОСОБА_2, відповідно до посвідчення серії А № 042527 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідом ІІІ групи, інвалідність повязана з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Централоно Міському районі м. Кривого Рогу, отримує основну та додаткову пенсію згідно розпорядження УПФУ, як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 у листопаді 2009 року звертався до відповідача з заявою про нарахування пенсії у розмірах, встановлених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в проведенні перерахунку пенсій було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково та зобов`язуючи УПФУ здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_2 з 25.11.2008 року по 31.10.2009 року, суд першої інстанції виходив з того, що до 25.11.2008 року позивачем пропущено річний строк звернення до суду передбачений ч.2 ст.99 КАС України.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком..

За таких обставин позивач ОСОБА_2 має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова КМУ №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції щодо не прийняття до уваги положень ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є правильним, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене ст.ст.50 та 54 Закону.

Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Згідно з ч.3 ст.67 вказаного Закону, яка набрала чинності 31.10.2006р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку державної та додаткової пенсій з 01.01.2006 року по 25.11.2009 року не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду залишенню без змін.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197 , 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально- Міському районі м. Кривого Рогу - відхилити.

Постанову Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 27 січня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді