Справа № 2-а-3470/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 вересня 2010 р. Справа № 2-а-3470/10/0270 м. Вінниця

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96)

про: визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96) про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду;

5) немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 104 КАС України особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин. Відповідний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви, яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

За правилами пунктів 2, 3 частини 1 статті 106 КАС України у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача/відповідача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти.

В порушення вказаної норми, позивачем не зазначено адреси електронної пошти - відповідача Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96) (якщо така відома).

Згідно приписів пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Крім того, відповідно до частини 2 статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Натомість, з тексту позовної заяви залишається незрозумілим з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та в чому полягає ця шкода. Також в матеріалах позову відсутні докази, підтверджуючі ці факти, що суперечить положенням частини 2 статті 106 КАС України.

Окрім того позивачем не зазначено обставин, якими б підтверджувався факт заподіяння останньому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

В зв'язку з викладеним слід звернути увагу, що Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року передбачено: "Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору".

Крім того, статтею 56 Конституції України визначено, що матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави, а відтак, у випадку задоволення таких вимог, стягнення має проводитись з державного бюджету.

Натомість, заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди скерована до відповідача - Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96)

Стосовно етапування ОСОБА_1 до Вінницького окружного адміністративного суду, суд звертає увагу на те, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка перебуває в місцях позбавлення волі.

Відповідно до частини 6 статті 35 КАС України особі, яка бере участь у справі та на момент її розгляду відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку цієї особи до суду.

За бажанням, вищевказана особа може надіслати суду письмові пояснення поштою або забезпечити своє представництво в суді адвокатом чи довіреною особою на підставі належним чином засвідченої копії довіреності.

Що стосується судових витрат, то слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору та витребування у відповідача необхідної інформації стосовно праці та заробітної плати позивача, з метою підтвердження факту відсутності у останнього оплачуваної роботи.

За таких обставин, суд повідомляє про можливість полегшення тягаря судових витрат для ОСОБА_1, у випадку задоволення заявленого клопотання та підтвердження факту незадовільного майнового стану (низького рівня достатку) позивача.

Статтею 15 КАС України передбачено здійснення адміністративного судочинства в тому числі складання судових документів виключно державною мовою. Особа, яка не володіє або недостатньо володіє державною мовою, має право користуватися послугами перекладача.

Водночас, що стосується заявлених позовних вимог, то суд вважає за необхідне зазначити наступне:

В силу статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, позивач просить: "визнати неправомірним, таким що порушило гарантії ч.1 ст.8, 13 "Конвенції", перегляд відповідачем кореспонденції адресованої на ім'я засудженого із органів прокуратури, що не підлягає перегляду згідно ч.4 ст.113 КВК України".

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження, суд виходить із встановлення в даному випадку наявності публічно-правових відносин та виникнення публічно-правового спору.

Для визначення предмету оскарження в цій частині даної адміністративної справи необхідно зясувати зміст поняття "рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень" у розумінні статті 17 КАС України.

За загальним правилом в основі протиправних дій лежать певні юридичні факти, субєктивні обставини, застосування яких потягло за собою порушення прав сторони. При цьому такі дії носять явний характер, тобто повинні підтверджуватись відповідними доказами.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

З вищевикладеного вбачається, що виникнення публічно-правового спору є відповідною реакцією на конфліктну ситуацію, коли одна сторона публічно-правових відносин, досягаючи поставленої мети, допускає вторгнення до сфери реалізації суб'єктивних прав іншої сторони або створює умови, за яких стає неможливою реалізація таких прав.

Приписами частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 2 статті 2 КАС України чітко вказує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та Законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

В той же час, слід враховувати, що встановлені способи захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних відносин.

Обґрунтовуючи вимогу, позивач - ОСОБА_1 вказує на те, що адміністрація Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96) (далі - Колонія) здійснює вскриття кореспонденції адресованої засудженому ОСОБА_1 із прокуратури, про що свідчить печатка канцелярії відповідача з реєстраційним номером і датою вхідної кореспонденції проставленою у долучених до адміністративного позову матеріалах. На думку ОСОБА_1, такі дії відповідача є прямим порушенням вимог частини 4 статті 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) та гарантій закріплених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Дійсно, нормами кримінально-виконавчого права детально регламентоване правове становище засудженого до позбавлення волі. Окремі з них безпосередньо обмежують його загальні громадські права, інші - вносять в них певні зміни, деякі - встановлюють спеціальні права і обов`язки. Згідно статті 31 Конституції України - "Кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо".

Верховна рада України ухвалила в цілому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення права осіб, що тримаються під вартою, та засуджених осіб на безперешкодне листування з адвокатом" від 21.01.2010 року №1829-VI.

Необхідність прийняття цього Закону була пов'язана з тим, що положення чинного законодавства, а саме Закону України "Про попереднє ув'язнення та Кримінально-виконавчого кодексу України, не відповідали статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що була ратифікована Україною у липні 1997 року.

Згідно з законом кореспонденція, яку засуджені адресуватимуть Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій та прокуророві, перегляду не підлягатиме і надсилатиметься за адресою протягом доби з часу її подачі. Також перегляду не підлягатиме кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб.

Таким чином, однією із суттєвих ознак реалізації права на подання звернень, заяв та скарг ув'язненими міжнародні стандарти визначають ознаку конфіденційності подання вказаних документів. Проте міжнародні акти не дають визначення меж цієї конфіденційності. Більш того, слід зазначити, що вітчизняне законодавство вводить таке поняття як "перегляд" кореспонденції засуджених. Об`єм цього поняття чинне законодавство не визначає, що не дає змоги вести мову про забезпечення права на листування та можливість його порушення, оскільки не можливо встановити чи є "перегляд" кореспонденції порушенням умов листування, чи ні.

Отже, на переконання суду змішання понять "реєстрації" та "перегляду" навряд чи обґрунтоване, елементи змісту поняття "перегляду" повинні бути чітко відмежовані від поняття "реєстрації" (реєстрації вхідних чи вихідних документів (кореспонденції)), оскільки вони мають різну цільову спрямованість, неоднакову правову природу. Сама по собі, "реєстрація документів (кореспонденції)" не входить до змісту "перегляду", а являється процесом (діями) щодо фіксування факту створення або надходження документа, а саме проставлення на ньому умовного позначення - реєстраційного індексу, а також запису в реєстраційних формах необхідних відомостей про документ.

Проте, в аргументаціях позовної заяви надано необґрунтовану мотивацію щодо належності дій відповідача, в частині реєстрації ним вхідних документів (кореспонденції) одночасно адресованих як адміністрації Колонії так і засудженому ОСОБА_1, також і до дій відповідача, в частині перегляду останнім документів (кореспонденції) адресованих із прокуратури виключно позивачу, з метою встановлення судом, факту можливого недотримання вимог частини 4 статті 113 КВК України, наслідком якого є порушення прав позивача, що потребує судового захисту.

Тобто, у поданій позивачем позовній заяві має місце неконкретизований виклад обставин, що в свою чергу позбавляє суд правильно визначити зміст спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, встановити підстави позову, а тому з метою додержання статті 107 КАС України та для вирішення питання про відкриття провадження у справі зазначені обставини потребують попереднього зясування.

Стаття 106 КАС України не містить виключень і поширюється на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв'язку з чим недотримання її положень свідчить про її невідповідність вимогам Закону

Вищезазначені обставини позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви слід залишити без руху та надати позивачу строк для виконання всіх вимог перелічених в ст. 106 КАС України.

Керуючись статтею 108 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№96) про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди. залишити без руху.

2. Надати позивачу десятиденний термін для усунення недоліків з моменту отримання

даної ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачу.

4. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна