Справа № 2а-5518/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

15:40

22.04.2011 р. Справа № 2а-5518/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мельника О. М.

за участю секретаря судового засідання Бондарь В.О. розглянувши адміністративну справу

за позовомПриватне сільськогосподарське виробниче підприємство "Рутенія-М", вул. Садова, 59,Бурилове,Кривоозерський район, Миколаївська область,55150

доКривоозерської міжрайонної Державної податкової інспекції, вул. 1 Травня, 9,Криве Озеро,Кривоозерський район, Миколаївська область,55104

проскасування рішення від 11.08.2010 р. №7914/6/25-0115,
В С Т А Н О В И В:

Позивач ПСВП «Рутенія-М» звернулось з адміністративним позовом до Кривоозерської МДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 26.02.2010 року, № /1 від 22.03.2010 року, №/2 від 01.06.2010 року, №/3 від 17.08.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нормами Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР не передбачено жодних положень щодо зменшення податкового кредиту по списаним ТМЦ, які використані у процесі вирощування сільськогосподарських культур, та у випадку загибелі таких сільськогосподарських культур з причин не підконтрольних платнику податку, а саме кліматичних умов. Крім того, оскаржуваними повідомленнями-рішеннями Кривоозерською МДПІ з посиланням на підпункт б) підпункту 4.2.2. пункту 4.2. ст.4 Закону України від 21.12.2000, № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", була нарахована лише штрафна санкція в розмірі 44687 грн., що складає 100% від суми ПДВ, яка як вважає Відповідач мала бути скоригована по податковому кредиту. При цьому основної суми податкового зобов'язання не було нараховано, що є неприпустимо виходячи з порядком нарахування штрафних санкцій, який визначається ст.17 Закону "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в письмових запереченнях та додаткових поясненнях, вважає висновок акту перевірки про наявність порушення з боку позивача обґрунтованим норами права, а прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення - правомірними.

Суд заслухав думку представників сторін, вивчив доводи адміністративного позову та заперечень, дослідив всебічно, повно та обєктивно наявні в справі докази, надав їм оцінку та встановив наступне.

Кривоозерською міжрайонною державною податковою інспекцією в лютому 2010 року було проведено планову виїзну перевірку ПСВП „Рутенія - М" з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р. За наслідками перевірки складено акт від 17.02.10 р. №0004/23-10/32093761 та встановлено порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.8-1.2 ст. 8-1 Закону України від 03.04.1997 р. 168/97-ВР „Про податок на додану вартість". Суть порушення полягає в тому, що в результаті діяльності позивача не використано для виробничих цілей суму податку на додану вартість у розмірі 44687,00 грн.

На підставі акту перевірки Кривоозерською МДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.02.10 р. за №/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 44687,00 грн., яка складається з 44687,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивачем податкове повідомлення - рішення від 26.0210 р. за №/0 оскаржувалося в адміністративному порядку відповідно до ст.5 Закону України від 21.12.00 р. №2181-111 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Рішеннями Кривоозерської від 22.03.2010 р. №267/10/23-001, прийнятим за розглядом первинної скарги, ДПА у Миколаївської області від 27.05.2010 р. №1213/10/25-014, прийнятим за результатами розгляду повторної скарги, ДПА України від 11.08.2010 р. №7914/6/25-0115 прийнятим за результатами розгляду повторної скарги, залишено без змін податкове повідомлення - рішення Кривоозерської МДПІ від 26.02.2010 р. №/0 та відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 р. №253 (у редакції наказу ДПА України від 27.05.2003 р. №247) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 р. за №567/5758 (із змінами та доповненнями), з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначених в раніше надісланих податкових повідомленнях - рішеннях, Кривоозерською МДПІ направлено платнику податкові повідомлення - рішення від 22.03.2010 р. №/1, від 01.06.2010 р. №/2, від 17.08.2010 р. №/3.

Суд дійшов висновку про хибність позиції відповідача, протиправність податкових повідомлень-рішень №/0 від 26.02.2010 року, № /1 від 22.03.2010 року, №/2 від 01.06.2010 року, №/3 від 17.08.2010 року, з огляду на наступне.

Згідно п. 8.2 ст. 8 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР „Про податок на додану вартість із змінами та доповненнями (далі - Закон №168 ) зазначено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до пп.8.15.1 п. 8.15 ст. 8 Закону №168 до виробничих факторів належать: а) товари (послуги), які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари (послуги), основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів (послуг), то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з частки використання таких товарів (послуг), основних фондів в операціях сільськогосподарського виробництва та відповідно в інших операціях; б) послуги, супутні поставці сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, в тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції; зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; надання послуг іншим сільськогосподарським підприємствам з використання сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг); надання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління; знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ та сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

На підставі п 5.13.1 наказу ДПА України від 30.01.09 № 8 „Про внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість сума ПДВ, яка повністю залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства підлягає відображенню в особовому рахунку платника на підставі даних рядка 18 (позитивне значення) податкової декларації з ПДВ (скороченої) у поточному звітному періоді. Форма податкової декларації, яка надається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджена наказом ДПА України від 23.10.98 № 499 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.98 № 715/3155 (у редакції наказу ДПА України від 21.01.09 № 8).

Відповідно до п. 8.14 ст. 8 Закону №168 сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування застосовує ставки податку, встановлені п. 6.1 ст. 6 Закону №168, а саме: операції з поставки товарів (послуг) за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Суми ПДВ, сплачені при придбанні та/або спорудженні товарів (послуг), основних фондів для подальшого використання їх у виробництві сільськогосподарської продукції сільськогосподарське підприємством має право віднести до податкового кредиту за умови виконання вимог, встановлених пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Крім того, пп.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону №168 визначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з п. 1.32 ст. 1 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР) зі змінами та доповненнями господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Суд звертає увагу на той факт, що у даному випадку позивач не поставляв сільськогосподарських товарів, як це передбачено нормами п. 8.2 ст. 8 Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР, а був покупцем згідно договорів.

Так, як стверджувалось позивачем та не заперечувалось відповідачем: згідно основних видів діяльності, з метою вирощування посівів озимих культур ріпаку на полях № 12 (120,0 га - врожай 2009 року) та № 7 (66,0 га - врожай 2009 року); озимої пшениці «Селянка» на полі №11 (162,0 га - врожай 2009 року); озимого ячменю «Основа» на полі № 7 (4,0 га - врожай 2009 року), Товариством позивача придбано у платників податку на додану вартість товарно-матеріальні цінності (надалі - ТМЦ), а саме: паливно-мастильні матеріали, запасні частини, мінеральні добрива, засоби захисту рослин, насіння і посадковий матеріал на загальну суму 223 435,00 гривень (двісті двадцять три тисячі чотириста тридцять п'ять гривень 00 коп.).

Товариство повністю розрахувалося із постачальниками ТМЦ та, у чіткій відповідності до п. 7.5.1 п. 7.5. Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями), відобразило суму сплаченого податку на додану вартість у податковому кредиті. Придбані ТМЦ були фактично використані за цільовим призначення у господарській діяльності Товариства з метою отримання прибутку, а саме на вирощування сільськогосподарських культур ріпаку на полях № 12 (120,0 га - врожай 2009 року) та № 7 (66,0 га - врожай 2009 року); озимої пшениці «Селянка» на полі №11 (162,0 га -врожай 2009 року); озимого ячменю «Основа» на полі № 7 (4,0 га - врожай 2009 року), що підтверджується актами списання на поля по Формі 118 (копії Форми 118 від , всього - 4 шт. додаються).

Однак, на початку виробничого сезону 2009 року спеціалістами Товариства було з'ясовано, що посіви ріпаку на полях № 12 (120,0 га - врожай 2009 року) та № 7 (66,0 га - врожай 2009 року); озимої пшениці «Селянка» на полі №11 (162,0 га - врожай 2009 року); озимого ячменю «Основа» на полі № 7 (4,0 га - врожай 2009 року) загинули внаслідок непереборної сили, про що складений відповідний Акт обстеження посівів сільськогосподарських культур під урожай 2009 року по ПСВП «Рутенія-М» від 20 березня 2009 року, що затверджений Начальником управління АПР ОСОБА_1 (а.с.51).

Одним з доводів на які посилається на підтвердження своєї позиції відповідач є невідповідність форми акту обстеження від 20 березня 2009 року, яким встановлено факт загибелі посівів сільськогосподарських культур Товариства під урожай 2009 року, вимогам Наказу Мінагрополітики від 29 лютого 2008 року № 101 «Про затвердження форм актів обстеження посівів озимих і ярих культур, реєстрів сільськогосподарських підприємств, що мають право на отримання бюджетних коштів, та звіту про використання бюджетних коштів».

Однак як вбачається з гіпотези вищезазначеного нормативного акту Наказ Мінагрополітики №101, розповсюджується тільки на сільськогосподарські підприємства, що претендують на отримання бюджетних коштів, внаслідок загибелі сільськогосподарських культур і жодним чином не регламентує правовідносин в сфері оподаткування, в тому числі з питань використання спеціального режиму оподаткування ПДВ.

Крім того в запереченнях та додаткових поясненнях відповідач посилається на те, що позивачем не доведено належними доказами факт загибелі врожаю внаслідок непереборної сили.

Позивачем до суду надано копію висновку про форс-мажорні обставини №3232/05-4, копію довідки про мінімальну температуру повітря та мінімальну температуру на поверхні ґрунту з 01.01. 2009 року по 13.01.2009 року, копію довідки Управління агропромислового розвитку Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області від 27.08.2010 року №445/01-17, які підтверджують факт загибелі в звязку з несприятливими погодними умовами, внаслідок форс-мажорних обставин, на площах ПСВП «Рутенія-М» озимого ріпаку-186 га, озимої пшениці -162 га.

Таким чином, з огляду на викладене придбані позивачем ТМЦ були використані в господарській діяльності направленій на отримання доходу, а саме на вирощування сільськогосподарських культур, тому при віднесенні суми податку на додану вартість у розмірі 44 687,00 гривень, на податковий кредит, позивач діяв правомірно, як це передбачено діючими на час виникнення спору нормами Закону України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення №/0 від 26.02.2010 року, № /1 від 22.03.2010 року, №/2 від 01.06.2010 року, №/3 від 17.08.2010 року-підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Кривоозерської міжрайонної ДПІ №/0 від 26.02.2010, №/1 від 22.03.2010 р., №/2 від 01.06.2010р., №/2 від 17.08.2010 року.

3. Повернути з Державного бюджету України Приватному сільськогосподарському виробничому підприємству "Рутенія-М" 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник