Справа № 22-а-6575/11
Суддя: Фінагєєв В. О.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату недотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона являється матірю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і відповідно і відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до трьох років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму.

Всупереч закону відповідач виплачує їй державну допомогу в меншому розмірі, а її звернення до відповідача про перерахунок допомоги залишене без задоволення. Просила визнати неправомірними дії відповідача по відмові у виплаті державної допомоги згідно вимог закону та стягнути з відповідача борг в сумі 7978,71 грн.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» неправомірними. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України, у звязку із відсутністю клопотань від учасників про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у судді першої інстанції, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка має сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, у звязку з чим знаходиться на обліку в УПСЗН Білоцерківської міської ради і з 2007 року отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. У 2007 році позивач отримав таку допомогу у розмірі, встановленому ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 рік» починаючи в 2007 році допомога виплачується позивачу в розмірі 425.00 грн. в 2008 році 144.00 грн. встановленому ст. 15 та п. 3 прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив с того, що позивач відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до 3-х років в розмірі суми, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» - Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не Управлінням праці та соціального захисту населення, як це стверджує позивач.

Позивач, вважаючи, що має право на допомогу при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» мала б звернутись з позовом до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не до Управлінням праці та соціального захисту населення, оскільки відповідач відповідно до положень вищезазначеного закону не уповноважений здійснювати виплату допомоги, визначеної цим законом.

У відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків ( усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

А відтак Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради виплачувало позивачці допомогу на підставі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року -75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. вказані положення п.23 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» не визнавалися неконституційними, вони є чинними і мають виконуватися, а відтак, виплачуючи позивачці допомогу у 2008 р. на підставі цієї норми закону, відповідач діяв правомірно і у відповідності із законом.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд не врахував зазначені вимоги закону, та зобовязав відповідача виплатити позивачу допомогу на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до якого відповідач не наділений обовязком здійснювати такі виплати, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення незаконної постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову і ухвалити нову постанову про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2009 року скасувати і ухвалити по даній справі нову постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити допомогу по догляду за дитиною.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді:

ОСОБА_3

ОСОБА_2