Справа № 22-а-20998/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.3 (ІV) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м.Кривого Рогу на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста ОСОБА_3, Міністерства праці та соціальної політики України Кабінету Міністрів України про визнання дій неправомірними щодо не нарахування та невиплати сум щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої суми ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу (наділі УПСЗН) та Міністерства праці та соціальної політики України Кабінету Міністрів України про визнання дій неправомірними щодо не нарахування та невиплати сум щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої суми. В обґрунтування позовних вимог зазначила що 03 березня 2006 року вона народила доньку Вікторію, у звязку із чим перебувала на обліку у відповідача та їй виплачувалась допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у сумі меншій ніж передбачено законодавством. Просила суд: визнати неправомірними дії відповідача в частині не виплати їй установленої чинним законодавством державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в розмірі прожиткового мінімуму , передбаченого для дітей віком до 6 років; стягнути з УПСЗН на її користь суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років за 2007 рік 32988,15 грн., за січень жовтень 2008 року- 3928 грн, зобовязати відповідача в період з листопада 2008 року здійснювати нарахування та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у розмірі 557 грн.,щомісяця з наступним підвищенням з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму на дитину до 6 років, до 03.03.2009ь року; стягнути судові витрати.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2009 року позов ОСОБА_2. до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста ОСОБА_3 та Міністерства праці та соціальної політики України Кабінету Міністрів України про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо ненарахування та невиплати сум державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року в розмірі , що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму доля дітей віком до 6 років відповідно до ст..62 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік».

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_2 недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років у відповідності до ст..62 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік». за період з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року в розмірі 1986,24 грн. Стягнуто з бюджету м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН ставить питання про скасування постанови суду та постановлення ухвали про залишення позову без розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, проводив позивачу виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на рік й в розмірі, передбаченому ст. 56 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», при цьому кошти на виплату допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 01.11.2007 року в нього відсутні й оскільки законодавчо це питання не врегульовано, то він не є належним відповідачем по справі, судом не прийнято до уваги пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПСЗН підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у звязку з народженням доньки Вікторії ,03 березня 2006 року , перебувала на обліку УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради та отримувала щомісячно соціальну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій УПСЗН щодо нарахування, призначення виплати позивачу щомісячної державної соціальної по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та стягуючи з відповідача недоотриману у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за вказаний період здійснювалась виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в заниженому розмірі.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем оскаржується встановлене судом право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення містить й ч.1 ст. 15 Закону України Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції до 01.01.2008р., допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по день досягнення дитиною трьох років.

Пунктом 14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», який набрав чинності 01.01.2007 року, дію ч. 1 ст. 15 Закону України та п.3 розділу VIII «Прикінцеві положення» «Про державну допомогу сімям з дітьми» зупинено на 2007 рік та правовідносини врегульовані абз. 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абз. 3 ч. 2 ст. 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними, у звязку з чим було поновлено дію ст. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції до 01.01.2008р.

Згідно ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлюється з 01 квітня 2007 року - у розмірі 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - у розмірі 470 грн.

Однак, УПСЗН, продовжуючи застосовувати приписи абз. 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», нараховувало та виплачувало позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з липня по грудень 2007 року у наступних розмірах, а саме: липень 129,03 грн., серпень ,вересень 132,64 грн., жовтень 2007р. 134,30 грн., листопад-140,05 грн., грудень 144,10 грн. що підтверджується довідкою наданою відповідачем (а.с.5).

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно визначив, що саме з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року - до кінця поточного року, дії відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», слід визнати протиправними.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги УПСЗН відносно того, що воно є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 32 від 16.01.2007 року, з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи. Отже, УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради є належним відповідачем у справі.

Визначаючи конкретний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку й стягуючи з відповідача на користь позивача невиплачені кошти , суд першої інстанції допустив порушення правил застосування норм матеріального права, не врахувавши що у відповідності до ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Нарахування позивачу такої допомоги є компетенцією Управління праці та соціального захисту населення і суд не може виконувати функції цього органу в частині нарахування конкретної суми такої допомоги.

З викладеного вбачається, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії субєктів владних повноважень протиправними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не розраховувати суму й зазначати її в резолютивній частині ухваленого судового рішення.

Окрім того, вирішуючи питання щодо поновлення позивачу ОСОБА_2 пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції посилаючись на те, що позивач багато часу проводить по догляду за дитино, дійшов помилкового висновку що строк пропущено з поважних причин .

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 99 КАС України в діючій на той час редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ст. 100 КАС України в діючій на той час редакції, передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом 17 грудня 2008 року (а.с. 1), тобто з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України відносно її вимог про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправною щодо нарахування та виплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити на її користь зазначені виплати за 2007 рік.

Пропущений строк звернення до суду позивач поновити не просила, а відповідач в запереченнях на позов просив застосувати наслідки такого пропуску (а.с. 16,47).

Однак суд першої інстанції не врахував вищенаведеного й не застосував положень ст.ст. 99, 100 КАС України, дійшовши помилкового висновку про те, що позивач має право на задоволення позову в цій частині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2А підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови , відповідно до п.4 ч.1 ст.102 КАС України, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанова суду не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ОСОБА_3 ради задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2009 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради міста ОСОБА_3, Міністерства праці та соціальної політики Кабінету Міністрів України про визнання дій неправомірними щодо не нарахування та невиплати сум щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої суми - відмовити.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: