Справа № 2-а-30/10-0407
Суддя: Литвинова Р. А.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-30/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судці Литвинової Р.А., при секретарі Заіка А.В., за участю позивача ОСОБА_1, його представника-адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вільногірську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому зазначає наступне.

26.04.1986р. в Україні, на Чорнобильській АЕС сталась аварія. В той час він працював водієм в АТП-11267 м. Вільногірська і згідно з наказом по підприємству №882 від 22.08.1986р. був відряджений на роботу в зону ліквідації наслідків вказаної аварії, де працював на протязі 30 днів, з 23 серпня по 22 вересня 1986 року.

В зв'язку з цим він отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і отримав 2 категорію, про що йому в 1986р. було видано тимчасове посвідчення. В подальшому він повернувся в м. Вільногірськ, де проживає до теперішнього часу.

В 1987р. тимчасове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було вилучено і замість нього йому 29.04.1987р. видали постійне посвідчення серії А № 043987. В подальшому в зв'язку з перевіркою, яка здійснювалась по Україні, всіх осіб, яким видавались посвідчення ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС, проводилась перевірка і факту його дійсної участі в ліквідації наслідків аварії.

В процесі проведення перевірки цей факт підтвердився, він був перереєстрований як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і в його посвідченні зробили про це письмову відмітку - «перереєстровано».

Також він був взятий на облік в Спілку учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, куди надавав документи, скріплені мокрими печатками підприємства, де він працював, які підтверджували період його роботи в зоні ліквідації.

26 травня поточного року йому виповнилось 50 років і згідно з положеннями ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у нього виникло право на призначення йому пенсії.

Реалізуючи це право, він звернувся до відповідача з відповідною заявою, до якої додав документи в підтвердження свого статусу.

Відповідач, розглянувши його заяву, відмовив йому в призначенні пенсії, про що повідомив листом від 28.08.2009р. Підставою відмови було вказано те, що первинні документи про час його роботи в зоні відчуження відсутні, в архіві підприємства не збереглися, тому визначити кількість відпрацьованих днів неможливо.

Позивач зазначає, що він вважає відмову відповідача незаконною і вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно п.2 ч.І ст.1.4 вказаного Закону він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Відповідно до вимог ст.15 цього Закону його статус визначено на підставі документів підприємства, яке відряджало його на роботу в зону відчуження. В той час ним надавалась довідка №42 від 17.03.2003р. за підписом керівника та головного бухгалтера АТП-11267 м. Вільногірська, скріплена мокрою печаткою. Згідно вказаної довідки він працював в зоні відчуження 30 днів і отримав заробітну плату 441 крб. СРСР.

Він пройшов перевірку і перереєстрацію учасників ліквідації наслідків аварії і таким чином є дійсним учасником ліквідації. Тому є всі підстави для призначення йому пенсії з 50-ти річного віку.

Факт не збереження первісних документів на АТП-11267 м. Вільногірська, де він працював, не є підставою для відмови в призначенні йому пенсії. Вказані документи не збережені не з його вини і, крім того, вони ним надавались раніше при вирішенні питання його перереєстрації як дійсного учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач просить задовольнити його позов, визнати неправомірною відмову відповідача в призначенні йому пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, зобов'язати відповідача призначити йому пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії з дня звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням факту його роботи в зоні відчуження на протязі 30-ти днів (з 23.08.1986р. до 22.09.1986р.) та нарахованої йому заробітної плати за вказаний період у розмірі 441 крб. СРСР.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов в повному обсязі, суду пояснив, що рік назад він подав свої документи відповідачу для призначення пенсії, але йому було відмовлено, з посиланням на те, що немає первинних документів, путівок та таке інше. Колишні працівники АТП підтвердили, що всі документи було здано в макулатуру. Його напарник, з яким вони працювали в Чорнобилі на одному автомобілі, отримує пенсію з 50-ти річного віку, а йому в призначенні пенсії незаконно відмовляють.

Вони всі, коли приїхали з Чорнобиля, здали всі свої документи про відрядження в бухгалтерію автобази, там було вказано, що він працював в 30-ти кілометровій зоні від ЧАЕС. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, тому є несправедливим, що йому відмовляють в призначенні пенсії, тому що немає його вини в тому, що документи не зберегли та не здали до архіву. Він просить задовольнити його позов.

Представник позивача доповнив пояснення свого довірителя наступним. Повністю підтверджено той факт, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що підтверджено двома посвідченнями.

Згідно чинного законодавства він має право на пенсіє з 50-річного віку і коли він звернувся до відповідача з цим питанням, то йому було відмовлено, при цьому не тому, що він не має даного статусу, а тому, що немає документів на підтвердження того, скільки часу він там працював і який розмір заробітної плати йому нараховано. Але для цього є суд, тому він і звернувся з цим позовом.

Він не може використати своє право на отримання пенсії не із його власної вини, що залежить від нього, то він все надав, а через недбалість та безлаберність адміністрації АПТ, де він працював, документи було втрачено. Є свідки, якими підтвердждено, що в той час всі ці документи валялись на підлозі, здавались в макулатуру і чомусь не здавались до архіву.

Судом встановлено час його роботи в зоні відчуження, кількість днів, розмір отриманої заробітної плати. Якщо держава в той час змусила його їхати туди, то тепер вона повинна надати йому певні пільги. Він просить задовольнити позов ОСОБА_1 і зобов'язати відповідача призначити йому пенсію з дня звернення до суду, тобто з 19.06.2009 року.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що позивачу відмовляють в призначенні пенсії через те, що ним надано не всі документи про його роботу в зоні відчуження, немає документів про те, - скільки він там працював, немає листків про відрядження та про розмір отриманої заробітної плати. Вони діють згідно чинного законодавства, тому що їм треба для призначення пенсії всі документи відповідно до переліку. Але з врахуванням показань свідків, які були допитані в судовому засіданні, вона не заперечує проти задоволення позову і просить ухвалити справедливе рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він разом із позивачем працював на Чорнобильській АЕС, це було приблизно місяць - з 24.08.1986р. до вересня цього ж року, він був його напарником, вони працювали на одному автомобілі, потім ОСОБА_1 змінили, а вони ще залишились. Дійсно, у нього є статус учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС. Він (свідок) пішов на пенсію, коли йому виповнилось 50 років, проблем з оформленням пенсії у нього ніяких не було. Коли він оформляв пенсію, то всі необхідні документи в пенсійний фонд надавала бухгалтерія АТП, на той час підприємство ще працювало.

Заробітну плату вони з ОСОБА_1 отримували в АТП, де на той час працювали, розмір заробітної плати у них був однаковий. Під час роботи в Чорнобилі путівка у них була пополам.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 24.08.1986р. він зібрався від'їзжати з Чорнобиля, а увечері приїхали ОСОБА_1 і ОСОБА_4 щоб їх змінити. Він розповів їм про всі ньюанси роботи, яку вони там виконували. Після завершення відрядження йому дали довідку про його роботу на ЧАЕС з 24.07.1986р. до 24.08.1986р. і він поїдав додому. Зараз ця довідка знаходиться в Дніпропетровському обласному архіві. Йому в 50 років призначили пенсію, всі документи для цього надавались з АТП, заробітну плату за Чорнобиль вони з ОСОБА_1 також отримували в АТП, тобто за місцем своєї роботи.

Також він пам'ятає, що коли вони були в Чорнобилі, то начальник їх автоколони тоді поїхав у якусь сільську раду, привіз і видав їм довідки про Чорнобиль. Одну довідку він здав в архів, а другу з трикутною печаткою залишив у себе, потім здав її у відділ кадрів на роботу, тобто в АТП. В Чорнобилі вони працювали один місяць, там їм видали ці довідки. Потім ще три рази все перевіряли.

Свідок ОСОБА_6 суду показаала, що вона в 1986р. працювала головним бухгалтером в АТП. Водії їх підприємства приймали участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, вони їздили туди цілими «отрядами». Вона робила на кожного по 2 накази, один підшивала в наряд, а другий прикріпляла до командировки.

На робітників, яких відправляли в Чорнобиль, складали окремий табель обліку робочого часу, таких людей було дуже багато. У відділі кадрів був окремий журнал наказів і всі документи при розпаді АТП повинні були здаватись до архіву, але цього не робили і вона не знає - де зараз ті журнали, бо в 1995р. вона звільнилась з АТП. ОСОБА_1 отримав заробітну плату в АТП за 30 днів його роботи в Чорнобилі. Вона підтверджує, що в 1993р. готувала та підписувала ОСОБА_1 довідку для комісії по визначенню статусу осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Свідок оглянула дану довідку, підтвердила справжність її підпису і пояснила, що в тій довідці було вказано, що ОСОБА_1 працював в Чорнобилі 30 днів, з 23.08.1986р. до 22.09.1986р., отримав заробітну плату по ЧАЕС в розмірі 441крб.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за досягненням 50-ти років, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС через недостатність (на думку відповідача) документів про строк роботи на ЧАЕС та розмір отриманої заробітної плати.

Проти того, що ОСОБА_1 дійсно має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідач не заперечує, про що висловлено думку його представником в судовому засіданні.

В процесі судового розгляду справи було повністю доведено факт роботи позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на протязі одного місяця, тобто з 23 серпня 1986р. до 22 вересня 1986р. Доказом цьому є показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вони повністю відповідають відомостям, зазначеним в довідці №42 від 17.03.1993р., ця довідка надавалась в комісію по визначенню статусу осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При перереєстрації учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС всі документи піддавались ретельній перевірці.

Ці відомості є правдивими та цілком доведеними і не повинні викликати сумнів. Отже, у відповідача відсутні підстави для відмови позивачу у використанні свого права на призначення пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відсутня провина позивача в тому, що на підприємстві, де він працював, звідки його було відряджено в Чорнобиль і яке йому оплатило роботу в Чорнобилі за вказаний період часу, не було збережено документи та не було передано до обласного архіву. Вказані документи надавались позивачем раніше при вирішенні питання його перереєстрації як дійсного учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Через недбалість певних посадових осіб не повинні бути порушеними права позивача на призначення вказаного виду пенсії.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно із п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивач як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 93 ч.4 КАС України у разі звільнення від сплати судових витрат відповідні витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 03.40грн. слід покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 17, 89, 92 ч.4, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України, ст.ст.10, 14, 15, 49, 55, 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії з дня звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням факту його роботи в зоні відчуження на

протязі 30-ти днів (з 23.08.1986р. до 22.09.1986р.) та нарахованої йому заробітної плати за вказаний період у розмірі 441 крб. СРСР.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 03.40грн. компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільногірський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови відповідно до ч.З ст.160 КАС України, а також у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками, апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного провадження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Копію постанови в повному обсязі сторони можуть отримати в суді після 16.11.2010р.

Суддя Р.А. Литвинова