Справа № 2-а-40/2010
Суддя: Пономаренко І. П.
Дата ухвалення: 2010-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тернівський міський суд Дніпропетровської області
Справа № 2-A-40/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Пономаренко І.П.

при секретарі: Некрасовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту м. Тернівки Тернівської міської ради про визнання неправомірними дій, зобовязання нарахувати та виплатити недонараховані суми допомоги до досягнення дитиною трирічного віку, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення в м. Тернівка Дніпропетровської області посилаючись на те, що 23 липня 2007 року в неї народилася дитина, в зв'язку з чим вона перебуває на обліку у відповідача згідно до Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми».

Відповідачем, як органом, що призначає та виплачує допомоги, було призначено та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірах, що не перевищували 144,10 грн. щомісячно.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який встановлено ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» відповідно з 01 січня 2007 року в сумі 434 грн., з 01 квітня 2007 року - 463 грн., з 01 жовтня 2007 року - 470 грн.

Позивач вважає, що відповідач, керуючись нормами законів, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі № 1-29/2007, невірно нарахував та встановив їй розмір сум, гарантованих державою -допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вважає що, згідно вказаного рішення діють норми, передбачені ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», згідно яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Таким чином вважає, що в результаті вказаних дій відповідача нею було недоотримано суми щомісячної допомоги. Тому просить визнати дії відповідача неправомірними по призначенню, нарахуванню і виплаті їй сум державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році.

Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності і зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності та заперечення на адміністративний позов, відповідно до змісту якого він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» п.23 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ст.15 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми та» ч.1 ст.15 Закону викладено в наступній редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн», пункт З розділу VIII «Прикінцеві положення» викладено в такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців». В задоволенні позову просить відмовити.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача є неповнолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, у зв'язку з чим вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області. Відповідачем були призначені позивачеві щомісячні виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір допомоги, яку отримала позивач з 19 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року складає від 130 грн. 64 коп. до 144,10 грн. щомісячно.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обовязком держави.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України гарантований державою рівень грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей встановлений Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Ч.1 ст.1 цього Закону передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст.3 вказаного Закону, одним з видів державної допомоги сім'ям з дитиною є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Щодо позовних вимог за 2007 рік суд приходить до наступних висновків.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено наступне: абзац 3 ч.2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

пункт 14 ст. 71 Закону: призупинити дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідач проводив відповідні виплати позивачеві відповідно до вищезазначеного порядку та розмірів, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення абзацу 3 ч.2 ст.56 та п. 14 ст.71 вищевказаного закону втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 19 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Таким чином, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» повинна була призначена позивачеві відповідно: з 19 вересня 2007 року по 31 вересня 2007 року - 463 грн. щомісячно, з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно по 470 грн. щомісячно.

Враховуючи зазначені суми, розмір недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 19 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, приймаючи до уваги вищевикладене, повинна була складати:

Вересень 2007 року (463 грн. / 31 * 12)-53,06= 179,28 гри. - 53,06 грн. = 126,22 грн.

Жовтень 2007 року 470 грн. - 130,64 грн. = 339,36 грн.

Листопад 2007 року 470 грн. - 140,05 грн. = 329,95 грн.

Грудень 2007 року 470 грн. -144,10 грн. = 325,9 грн.

Загальна сума заборгованості за період з 19 вересня по 31 грудня 2007 року складає 1121 грн.

43 коп.

Згідно до вимог ст.ст.2, 11, 162 КАС України спосіб захисту, обраний судом, не обов'язково має збігатися з тим, що запрошувалося позивачем у позовних вимогах. Суд може змінити чи уточнити його формулювання, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог - застосувати спосіб захисту з метою повного захисту прав, свобод чи інтересів особи, про захист яких вона просить, але в межах визначених КАС України повноважень. Адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру виплати допомоги замість суб'єкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції суб'єкту владних повноважень - відповідача.

Тому з урахуванням вищевикладеного, щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

До суду позивач звернулася з позовом до відповідача 23 листопада 2009 року, тобто в даному випадку суд вважає, що позивачем пропущено без поважних причин строк на звернення з адміністративним позовом до адміністративного суду.

При цьому суд не вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, як про це просить позивач, та визнає, що строк звернення до суду позивачем, яка своєчасно отримувала щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, пропущеним без поважних на те причин, тому суд не вбачає будь-яких підстав для поновлення позивачеві строку звернення до адміністративного суду.

Тому, керуючись ст. 100 КАС України суд приходить до висновку про необхідність відмови у позовних вимогах за 2007 рік через пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, на чому наполягає відповідач.

У зв»язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 69, 94, 104, 122 ч.3, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту м. Тернівки Тернівської міської ради про визнання неправомірними дій, зобовязання нарахувати та виплатити недонараховані суми допомоги до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Тернівський міський суд.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2010 року.

Головуючий