Справа № 804/8632/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 р. Справа № 804/8632/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Публічне акціонерне товариство "Дизельний завод" про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV) Публічне акціонерне товариство «Дизельний завод» зобовязано вносити з коштів призначених на оплату праці, плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими або важкими умовами праці за списком № 1, списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. В порушення вказаної норми Публічне акціонерне товариство «Дизельний завод» за червень 2015 року не сплачувало кошти призначені на покриття витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам, що працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1,2 що призвело до утворення недоїмки у розмірі 24 921,54 грн., яка підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На підтвердження позовних вимог позивачем в якості доказів надані копії наступних документів: довідку-розрахунок заборгованості, ОСОБА_2 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, докази направлення та отримання відповідачем ОСОБА_2, картку особового рахунку
Позивач у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити з підстав наведених у позові.
Відповідно до ч.4 ст. 33 КАС України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлені ОСОБА_2 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначені відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за червень 2015 року.
Згідно з наданих ОСОБА_2, відповідач зобовязаний був відшкодувати УПФУ витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за червень 2015 року в розмірі 5354,92 грн.
Станом на день розгляду справи заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за червень 2015 року відповідачем не сплачена.
Станом на день розгляду справи заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за червень 2015 року відповідачем не сплачена.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (вступив в дію з 01.01.1992 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і тяжкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за результати атестації робочих місць.
Категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Зокрема, відповідно до п. «а» ст. 13 передбачається, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні і за результатами атестації робочих місць; а відповідно до п. «б» п. 2 ст. 13 право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, передбачених списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць.
Ст. 1, п. 1 ст. 2 та п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400 (у подальшому Закон № 400) передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування; обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «а», «б»-«з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(чоловіки 60 років, жінки 55 років) за ставкою збору 100 відсотків від вказаних витрат. Ст. 3 вказаного Закону передбачено, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплачується до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.
З 01.04.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-ІV (у подальшому Закон № 1058), пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, субєкти підприємницької діяльності зобовязані відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до п. «а»та п. «б» - «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Відповідно до частини 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, регламентується Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі - Інструкція). Відповідно до п.6.4., 6.5, 6.8. Інструкції розмір сум до відшкодування за поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (додаток 6 до Інструкції), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.
Ці розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Як вбачається із доданих до матеріалів справи ОСОБА_2 суми боргу по компенсації виплат по пільговим пенсіям, у страхувальника за списком № 1 за червень 2015 року та списком № 2 за червень 2015 року рахується не сплачена заборгованість у сумі 24 921,54 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із ст. 23 Закону № 1058-1V спори, що виникають з правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду України та у судовому порядку.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до Публічного акціонерного товариства «Дизельний завод» про стягнення заборгованості задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1