Справа № 813/4594/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року № 813/4594/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України та ОСОБА_2, посадової особи Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій, бездіяльності та про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової прокуратури Західного регіону України та ОСОБА_2, посадової особи Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій, повязаних неправомірною відмовою у наданні інформації, що запитувалась 06.07.2015 року, внесенням у офіційний документ, яким є лист за №23-42 вих.-15 від 14.07.2015 року, відомостей, що не відповідають дійсності, незаконним приховуванням інформації від запитувача, наданням листом за №23-42 вих.-15 від 14.07.2015 року необєктивної і необґрунтованої відповіді; визнання протиправною бездіяльності , якою не вжиті відповідні заходи по виконанню вимог ст.ст.19, 32, 34 Конституції України, ст.ст.4, 10, 13, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших при розгляді запиту від 06.07.2015 року; зобовязання надати, у відповідності до вимог ст.ст.32, 34 Конституції України та ст.ст.4,5,10, 13,14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», обєктивну і повну інформацію по питаннях запиту від 06.07.2015 року. .

Підставою позовних вимог, на думку позивача, є те, що йому необгрунтовано відмовлено у доступі до публічної інформації.

Представник відповідача у письмових запереченнях на адміністративний позов зазначає, що не було відмовлено у наданні інформації, а лише повідомлено про перебування запитуваної інформації у Львівському окружному адміністративному суді.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється у відповідності до положень ч.1 ст.41 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

ОСОБА_1 06.07.2015 року звернувся до Військового прокурора Західного регіону України ОСОБА_3 зі запитом на інформацію щодо надання інформації по службовому розслідуванню проведеному СБ України стосовно полковника ОСОБА_1, здійснених прокуратурою регіону у 2008-2009 роках перевірок та направлення копій матеріалів, що містять запитувану інформацію.

В даному запиті на інформацію позивач просив надати інформацію стосовно службового розслідування, проведеного за наказом СБ України від 03.09.2008 року за №671/ДСК щодо полковника ОСОБА_1; перевірок за матеріалами даного службового розслідування, здійснених в порядку ст.97 КПК України (1960) військовою прокуратурою Західного регіону України за наслідками перевірок, що відбувались у 2008-2009 роках; процесуальних рішень, прийнятих військовою прокуратурою Західного регіону України за наслідками перевірок, що відбувались у 2008-2009 роках. Також позивач просив направити йому копії матеріалів, що містять інформацію по службовому розслідуванню, проведеному за наказом СБ України від 03.09.2008 року за №671/ДСК стосовно полковника ОСОБА_1 та по перевірках і їх процесуальних рішеннях, постановлених прокуратурою Західного регіону України у 2008-2009 роках.

Листом від 14.07.205 року за №23-42вих.-15 старший прокурор з питань представництва держави в оборонно-промисловому комплексі військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_2 повідомив позивача, що 28.05.2009 року матеріали перевірки обставин, які викладені в листі Управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України за №9/4996 від 25.05.2008 року скеровані Львівського окружного адміністративного суду за №2/1267ДСК. Окрім того, 14.09.2009 року матеріали службового розслідування проведеного за наказом Служби безпеки України від 03.09.2008 року за №671/ДСК скеровані до Львівського окружного адміністративного суду за вих.№2/2238 ДСК.

У відповідності до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під публічною інформацією у статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI, з наступними змінами та доповненнями, розуміється відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.10 зазначеного Закону, кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Пунктом 1 ч.3 цієї ж статті встановлено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

Відповідно до ч.1 ст.20 даного Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як передбачено ч.2 ст.22 цього ж Закону, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши зміст листа від 14.07.205 року за №23-42вих.-15, яким позивачу надано відповідь на запит на інформацію від 06.07.2015 року, суд вважає, що така відповідь не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні супровідні листи Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2012 року за №2а-2а-673/08/1370 та від 29.05.2012 року за №2а-673/08/1370, які датовані пізнішою датою ніж додані до матеріалів справи листи Військової прокуратури Західного регіону України від 14.09.2009 року за №2/2238 ДСК та від 28.05.2009 року за №2/1267 ДСК, та вказують на те, що документи, в яких міститься запитувана позивачем інформація, повернуті до згаданої прокуратури.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову військової прокуратури Західного регіону України у наданні позивачу доступу до публічної інформацію.

Окрім того, з огляду на встановлений ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перелік розпорядників інформації, розпорядниками інформації є суб'єкти владних повноважень - державні органи, а тому відповідальність за протиправну відмову у доступі до публічної інформації повинен нести відповідний орган, а не його посадова особа. В даному ж випадку, таким органом являється військова прокуратура Західного регіону України.

З приводу вимог позивача про визнання протиправними дій відповідачів, повязаних із внесенням у офіційний документ, яким є лист за №23-42 вих.-15 від 14.07.2015 року, відомостей, що не відповідають дійсності, незаконним приховуванням інформації від запитувача, наданням листом за №23-42 вих.-15 від 14.07.2015 року необєктивної і необґрунтованої відповіді, то вони не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено вище, такі дії, з врахуванням змісту ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», вважаються законодавцем відмовою у наданні інформації, а тому захистом права, у даному випадку, є оскарження дій щодо відмови у наданні інформації, оцінка яким була надана судом вище.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не вжиття відповідних заходи по виконанню вимог ст.ст.19, 32, 34 Конституції України, ст.ст.4, 10, 13, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших при розгляді запиту від 06.07.2015 року, то такі задоволенню не підлягають, оскільки являються похідними від вимоги про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні інформації та по своїй суті є нормативним обґрунтуванням останньої, що виключає необхідність додаткової констатації порушення з боку відповідачів у резолютивній частині постанови.

Що стосується вимог про зобовязання надати повну і обєктивну інформацію, то у суду відсутні правові підстави для задоволення таких вимог, оскільки відповідь на запит була не по суті.

При цьому, суд, у відповідності до положень ч.2 ст.162 КАС України, задля гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне зобовязати військову прокуратуру Західного регіону України повторно розглянути інформаційний запит позивача від 06.07.2015 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними дій військової прокуратури Західного регіону України, повязаної із відмовою у наданні інформації є обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з Державного бюджету України на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової прокуратури Західного регіону України щодо відмови у наданні інформації, що запитувалась ОСОБА_1 06.07.2015 року.

3. Зобовязати Військову прокуратуру Західного регіону України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.07.2015 року.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 24 грн. 36 коп. (двадцять чотири гривні тридцять шість копійок) сплаченого судового збору.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

7. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17 вересня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк