Справа № 2а/0370/262/11
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2011 року Справа № 2а/0370/262/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним рішення від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі підприємець ОСОБА_3, позивач) звернулася до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) з адміністративним позовом про визнання нечинним рішення від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2916,40 грн., а з урахуванням заяви про уточнення підстав та предмету позову про визнання нечинним та скасування вказаного рішення (а.с.23-24).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 травня 2010 року працівниками Луцької ОДПІ без попереднього повідомлення та погодження було проведено перевірку в торговельному павільйоні «Алтея», де вона здійснює підприємницьку діяльність та який знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 22а. За результатами перевірки 06 травня 2010 року було складено акт № 18005, на підставі якого 20 травня 2010 року податковим органом було винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2916,40 грн. за порушення норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». Вказане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, як зазначив позивач, вона отримала 06 грудня 2010 року; акт перевірки їй не надано.

Позивач, скориставшись досудовим порядком вирішення спору, звернулась зі скаргою на дії працівників Луцької ОДПІ та вимогою скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, однак рішенням ДПА у Волинській області від 04 січня 2011 року № К/4/25-006 оскаржуване рішення Луцької ОДПІ було залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач вважає рішення Луцької ОДПІ від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1 таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства. При цьому позивач вказує, що податковими інспекторами не було вручено їй під розписку направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу про її проведення, при складанні акта перевірки не взято до уваги всі суттєві для прийняття рішення факти (зокрема, продавець під час перевірки змогла надати не усі прихідні документи на товар, хоча накладні на підакцизний товар були наявні у магазині); її не було ознайомлено з актом перевірки, чим позбавлено можливості надати всі документи на спростування обставин, зазначених в акті.

Проводячи перевірку відповідач також проігнорував обмеження, встановлені поставною Кабінету Міністрів України від 21 травня 2009 року N 502 "Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року», якою тимчасово припинено проведення планових перевірок суб'єктів господарювання та установлено обмеження щодо проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання. Крім того, вказаною постановою у разі виявлення порушень встановлено видавати припис про їх усунення протягом 30 діб, а рішення про застосування до суб'єктів господарювання фінансових і адміністративних санкцій приймати лише у разі невиконання ними протягом 30 діб від дня одержання приписів про усунення виявлених порушень.

Рішення про застосування штрафних санкцій не може ґрунтуватися на результатах незаконної перевірки. З цих підстав позивач просила визнати нечинним та скасувати рішення від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1.

Відповідач у письмовому запереченні проти адміністративного позову його вимог не визнав (а.с.19-22). В обґрунтування заперечень пояснив, що перевіркою торгового павільйону «Алтея», який належить підприємцю ОСОБА_3, було виявлено порушення п.п.8, 12 ст.3 та ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». Зокрема, перевіркою встановлено відсутність цінників щодо шести найменувань товару, призначеного для реалізації, а також за місцем реалізації порушено порядок ведення обліку товарних запасів (відсутні накладні на підакцизні товари, що на момент перевірки були призначені для реалізації, всього на загальну суму 1407,20 грн.).

Разом з тим, цінник призначається для надання споживачам основної інформації на окремий товар; оформлення засобів інформування про ціни проводиться до надходження товару до торговельного залу або об'єкта дрібнороздрібної торговельної мережі. Працівники суб'єкта господарювання до початку роботи повинні перевірити наявність і правильність оформлення цінників на товари.

На підставі ст.23 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» за відсутність шести цінників на товар до підприємця застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожний невиставлений цінник, всього на загальну суму 102,00 грн. (6 х 17 грн.).

Відповідно до п.12 ст.3, ст.6 вказаного Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів (субєкти господарювання, які перебувають на спрощеній системі обліку та звітності).

На підставі ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У звязку із виявленим порушенням до позивача була засновано фінансову санкцію у вигляді штраф у сумі 2814,40 грн. (1407,20 грн. х 2).

Відповідач зазначив, що факт виявлених порушень підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_4, наданими під час перевірки.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити повністю. Щодо виявлених порушень представник позивача вказав, що підприємець ОСОБА_3 перебуває на загальній системі оподаткування та веде облік товарних запасів наступним чином: товар від постачальників приймає сама на підставі накладних, після чого видає внутрішні накладні із торгівельною націнкою на отриманий товар, за якими передає його продавцю під підпис, оскільки остання є матеріально-відповідальною особою. Більша частина товару, який вказаний у відомості до акта перевірки, не була передана продавцю для реалізації, оскільки цей товар надійшов 06 травня 2010 року у день перевірки. Стосовно решти товару зазначив, що не зрозумілим є, яким чином встановлено його кількість у відомості. Горілка «Хлібний дар» в асортименті поставляється Малим підприємством «Баядера» (МП «Баядера») та у магазині наявні як накладні від постачальника, так і внутрішні накладні на передачу товару для реалізації продавцем, що фіксується у журналі реєстрації накладних. Товар, зазначений у відомості, не реалізовувався у день перевірки, про що свідчить контрольна стрічка. Висновки податкового органу про порушення підприємцем порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації безпідставні. Якби при перевірці не було порушено порядку її проведення з боку податкових інспекторів і підприємець не була позбавлена можливості бути присутньою під час перевірки, ознайомитися з актом перевірки, ці документи були б надані у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у письмовому запереченні. Додатково вказав, що планова перевірка підприємця ОСОБА_3 здійснювалася відповідно до направлення від 06 травня 2010 року, плану на травень 2010 року та на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», який є спеціальним при перевірці дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків в готівковій формі. Вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні» в частині надіслання платнику податків письмового повідомлення не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки поширюється на перевірки податкового законодавства, а не перевірки готівкових розрахунків, наявності торгових патентів та ліцензій. З цих же підстав не підлягає застосування постанова Кабінету Міністрів України від 21 травня 2009 року № 502, на яку посилається представник позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_3 21 березня 2001 року зареєстрована виконавчим комітетом Луцької міської ради Волинської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом серії В02 №386745 (а.с.25). Як вбачається з копії торгового патенту (а.с.52) свою діяльність позивач здійснює в торговому павільйоні «Алтея» на проспекті Волі, 22а в місті Луцьку із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

06 травня 2010 року податковими інспекторами Луцької ОДПІ ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі направлення від 06 травня 2010 року №002835 (а.с.71), плану на травень 2010 року (а.с.72-73) проведено перевірку за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій в торговому павільйоні «Алтея».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів державної податкової служби визначено Законом України від 04 грудня 1990 року N 509-XII Про державну податкову службу в Україні (далі Закон N 509-XII, у редакції, чинній на час виникнення правовідносин). Так згідно з п.4 ст.10 до функцій державних податкових інспекцій належить контроль за додержанням установленого порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів, товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для розрахунків за товари, роботи і послуги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.11 вказаного Закону органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за: додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Разом з тим, ч.1 ст.15 Закону України від 06 липня 1995 року N 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон N 265/95-ВР, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Частиною 4 ст.16 Закону N 265/95-ВР визначено, що планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

У питаннях застосування РРО Закон №265 є спеціальним. Отже, інші акти законодавства, у тому числі й Закон України Про державну податкову службу в Україні, застосовуються тільки в частині, не врегульованій Законом N 265/95-ВР.

З огляду на вищевикладене, до перевірок застосовуються всі правила, що стосуються допущення посадових осіб до проведення планових та позапланових перевірок (ст.11-2 Закону №509). Тому посадові особи податкового органу мають право приступити до проведення перевірок РРО за умови надання субєкту господарювання під розпис: направлення на перевірку; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової перевірки. Суд звертає увагу, що наказ на проведення планової перевірки не видається.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що початком перевірки субєкта господарювання є предявлення йому направлення на перевірку. В даному випадку направлення на перевірку було предявлено продавцю торгівельного павільйону «Алтея» ОСОБА_4, що засвідчується її підписом на направленні на перевірку (а.с.71), яка тим самим допустила податкових інспекторів до перевірки, надала документи, які стосуються підприємницької діяльності ОСОБА_3, отримала та підписала акт перевірки.

Суд відхиляє доводи позивача, про порушення Луцькою ОДПІ при проведенні 06 травня 2010 року планової перевірки підприємця ОСОБА_3 вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2009 року № 502 "Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року». Даною постановою №502 органи і посадові особи, уповноважені законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, до 31 грудня 2010 року зобовязано тимчасово припинити проведення планових перевірок суб'єктів господарювання, крім перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику, та планових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням санітарного і податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів) та планових заходів державного архітектурно-будівельного нагляду (контролю). Отже, обмеження стосуються контролю за дотриманням податкового законодавства, а не за порядком проведення субєктами підприємницької діяльності розрахунків за товари (послуги).

Таким чином, планова перевірка була здійснена співробітниками Луцькою ОДПІ на законних підставах.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 06 травня 2010 року № 0481/03/18/23/НОМЕР_2 (а.с.67-68). Актом перевірки зафіксовано факт порушення позивачем п.п.8, 12 ст.3 Закону №265/95-ВР, а саме: встановлено відсутність шести цінників на товар, що знаходиться в реалізації, та порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (у торговельному павільйоні «Алтея» відсутні будь-які прихідні документи на товар, що реалізується, на загальна суму 1407,20 грн.).

На підставі акта перевірки від 06 травня 2010 року Луцькою ОДПІ було винесено рішення від 20 травня 2010 року №3 (а.с.6) про застосування до підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій на суму 2 916,40 грн. відповідно до розрахунку (а.с.74).

Відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової служби (ДПА України) від 21 червня 2001 року N 253, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2001 року за N 567/5758 (чинному на час виникнення правовідносин), у разі виявлення порушень, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, орган державної податкової служби відповідно до вимог нормативно-правових актів, контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби, приймає та надсилає суб'єкту господарювання рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, що складається за формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Рішення від 20 травня 2010 року зареєстроване та надіслане позивачу 22 листопада 2010 року (отримала 06 грудня 2010 року).

Суд вважає, що порушення порядку реєстрації та направлення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій не може бути підставою для його скасування, якщо тільки не буде встановлено відсутність складу порушень субєктом господарювання, зафіксованих актом перевірки.

Не погоджуючись із рішенням Луцької ОДПІ, підприємець 14 грудня 2010 року оскаржила його в адміністративному порядку (а.с.8). За наслідками розгляду первинної скарги Державною податковою адміністрацією в Волинській області (ДПА у Волинській області) 04 січня 2011 року № К/4/25-006 рішення Луцької ОДПІ від 20 травня 2010 року залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.9-12).

Вирішуючи питання про наявність підстав у Луцької ОДПІ для застосування до підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій, судом дане рішення перевірялося на відповідність ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Згідно з п.8 ст.3 Закону N265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар (меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці України.

Пунктом 6 Інструкції про порядок позначення роздрібних цін на товари народного споживання в підприємствах роздрібної торгівлі та закладах ресторанного господарства, затвердженою наказом Міністерства зовнішніх економічних звязків і торгівлі України від 04 січня 1997 року № 2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 1997 року за N 4/1808 (далі Інструкція № 2), визначено, що інформування споживачів про роздрібні ціни на товари здійснюється за допомогою ярликів цін (цінників) на зразках товарів або покажчиків цін в підприємствах роздрібної торгівлі.

Ярлик цін (цінник) призначається для надання споживачам основної інформації на окремий товар, покажчик цін і прейскурант цін на куповані товари - на ряд товарів, що є у продажу, меню - про перелік страв, кулінарних, булочних, борошняних кондитерських виробів, що пропонуються протягом дня.

Згідно з п.12 Інструкції № 2 оформлення засобів інформування про ціни проводиться до надходження товару до торговельного залу або об'єкта дрібнороздрібної торговельної мережі.

Працівники суб'єкта господарювання до початку роботи повинні перевірити наявність і правильність оформлення ярликів цін (цінників), покажчиків цін, меню, прейскурантів цін на куповані товари.

Вимоги до засобів інформування про ціни на товари встановлено п.13 Інструкції № 2.

Актом перевірки від 06 травня 2010 року зафіксовано факт відсутності шести цінників на товар, що знаходився в реалізації. У письмовому поясненні від 06 травня 2010 року (а.с.70) продавець ОСОБА_4 підтвердила відсутність шести цінників на час перевірки. Іншими доказами поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дана обставина спростована не була.

Оскільки суб'єктом господарювання ОСОБА_3 до початку роботи не забезпечено інформування споживачів про роздрібні ціни на товар, який знаходився в реалізації (не було перевірено наявність і правильність оформлення шести цінників), то суд приходить до висновку, що Луцькою ОДПІ правомірно застосовано на підставі ст.23 Закону N265/95-ВР фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожний невиставлений цінник на товар (6х17=102, 00 грн.).

Відповідно до п.12 ст.3 Закону N265/95-ВР субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг також зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону N265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Тобто, п.12 ст.3 та ст.6 Закону №265/95-ВР є відсильною нормою і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Однак порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб. Так, відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фізичні ж особи суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12. Однак дана Інструкція не містить положень стосовно правил заповнення Книги, в тому числі і щодо руху товарів і готівки (книга не містить таких граф, як «найменування продукції,товару»).

Оскільки для приватних підприємців не існує встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів, зокрема, підакцизних, то підтвердженням такого обліку (як того вимагає Закон № N265/95-ВР) є накладні, товарно-транспортні накладні на товар, що знаходиться за місцем його реалізації.

Штрафні санкції були застосовані до підприємця ОСОБА_3 у розмірах, визначених ст.21 Закону № N265/95-ВР, якою встановлено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні на підставі письмових доказів (накладних, внутрішніх накладних, журналу реєстрації накладних) та показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що підприємцем ОСОБА_3 ведеться облік товарних запасів за місцем реалізації. Зокрема, товар, який надходить до магазину від постачальників, підприємець ОСОБА_3 приймає відповідно до накладних, після чого отриманий товар із встановленою торговельною націнкою відповідно до внутрішніх накладних підприємцем передається для реалізації продавцю (товарно-матеріальній особі). Накладні реєструються у спеціальному журналі, копії аркушів якого приєднано до матеріалів справи (а.с.53-55).

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні також підтвердив, що облік товарів здійснюється на підставі накладних, які ним досліджувалися при перевірці. Цими доказами спростовано письмові пояснення продавця ОСОБА_4 від 06 травня 2010 року щодо відсутності накладних на товар (а.с.70).

Судом досліджено видаткові накладні від постачальників за період лютий-квітень 2010 року (а.с.26-45). Із пояснень відповідача встановлено, що під час перевірки були відсутні накладні на товар, зазначений у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків та запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 06 травня 2010 року (далі відомість від 06 травня 2010 року), а саме, на горілку «Хлібний дар», ємністю 05 л, 0,7 л та 1,0л. на загальну суму 1407,20 грн. (а.с.69).

Пояснення представника позивача та накладними від 10 та 17 лютого 2010 року № 250020 та № 248947, від 17 та 24 березня 2010 року № 253668 та № 254650, від 03 та 28 квітня 2010 року № 256402 та № 259555 (а.с.26; 28; 30; 36; 38; 22; 42) підтверджено, що постачальником даного товару є МП «Баядера» (м. Ковель). Із журналу реєстрації накладних (а.с.53-55) вбачається, що за кожною накладною від постачальників підприємцем видається накладна з націнкою для реалізації продавцем, які за кількістю та найменувань продукції не відрізняються (а.с.56-61). Кількість отриманої від МП «Баядера» продукції є більшою від кількості, зазначеної у відомості, що дає підставу вважати про відсутність не облікованих надлишків у реалізації. Товар за накладною від МП «Баядера», виписаною 28 квітня 2010 року за № 259555, фактично поставлений у магазин 06 травня 2010 року; на час проведення перевірки підприємцем ОСОБА_3 товар не був переданий для реалізації та не реалізовувався фактично у цей день продавцем, хоча відображений у відомості від 06 травня 2010 року. Дані обставини підтверджуються довіреністю №001242 (а.с.30) контрольною стрічкою за 06 травня 2010 року (а.с.62).

Посилання відповідача на те, що факт даного порушення підтверджується актом перевірки та відомістю від 06 травня 2010 року не заслуговує на увагу. Свідок ОСОБА_6 у показаннях зазначив, що при перевірці залишки виведено шляхом підрахунку одиниць даної продукції, наявної у магазині, та математичного розрахунку кількості товару, що надійшла за накладними, та кількості товару, проданої згідно з даними контрольних стрічок. Проте при дослідженні зазначеної відомості суд приходить до висновку, що вона не відображає інформацію надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) за визначений період, вибуття цих запасів, їх залишки у натуральному та грошовому виразі. У відомості заповнено лише графи 1, 2, 20, 21, 22, а тому повноту оприбуткування, реалізації та фактичних залишків таким чином не встановлено. За таких обставин відомість від 06 травня 2010 року не може розцінюватися як належний та беззаперечний доказ порушення порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації та не оприбуткування товару.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності прийнятого ним рішення щодо застосування до позивача штрафних фінансових санкцій у сумі 2814,40 грн. на підставі ст.21 Закону № 265/95-ВР.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що оспорюване позивачем рішення Луцької ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині застосованої санкції за порушення ведення обліку товарних запасів у сумі 2814,40 грн. підлягає скасуванню. Разом з тим, відповідачем доведено, а позивачем не спростовано підставність застосування санкції відповідно до ст.23 Закону № 265/95-ВР у сумі 102,00 грн. за відсутність шести цінників на товар.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених ч.2 ст.162 КАС України, де передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення, попередньо визнавши його протиправним. Тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення Луцької ОДПІ від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2814,40 грн.

Керуючись ст.ст.71, 160 ч.3, 162, 163 КАС України, на підставі Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2814,40 грн. (дві тисячі вісімсот чотирнадцять грн. 40 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 10 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк