Справа № 183/4387/15
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4387/15
№ 2-а/183/148/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Гузоватого О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Новомосковську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними дії, протиправним та скасування протоколу, визнання права на одержання щомісячного довічного грошового утримання, зобовязання здійснити перерахунок довічного грошового утримання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати протиправними дії і зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області на підставі ст.ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2014 року, а також визнати протиправним та скасувати протокол засідання комісії по розгляду питань по утриманню переплат в УПФ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області № 37 від 31.03.2015 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він перебуває на обліку та отримує довічне грошове утримання суддям у відставці з 02.10.2013 року. Стаж судді зарахований під час призначення довічного грошового утримання становить 28 років 6 місяців, 23 дні.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року скасовано постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року та зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити позивачу перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2014 року, у відповідності до чинного законодавства.

Станом на 01.01.2014 року ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від 07.07.2010 року діяла в такій редакції: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Позивач зазначає, що його загальний стаж роботи на посаді судді більший за 25 років, а тому щомісячне довічне грошове утримання має бути виплачене у розмірі 90 % заробітної плати, без обмеження гранично розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частина 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» існувала до прийняття Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року. Однак, згідно Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-УІ - визнана неконституційною.

Тому, при визначенні відповідачем розміру довічного грошового утримання з 02.10.2013 року, останнім було розраховано розмір довічного грошового утримання позивача виходячи з 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а застосування 80% було зумовлено змінами в законодавстві, у майбутньому були визнані неконституційним.

Така позиція відповідача, на його думку суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, якою просила розглянути справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що дійсно, ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, однак діючим Законом не передбачено проведення перерахунків раніше призначених виплат в частині зміни відсоткового відношення щомісячного довічного грошового утримання. В своїх запереченнях просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області та отримує довічне грошове утримання суддям у відставці з 02.10.2013 року. Стаж судді зарахований під час призначення довічного грошового утримання становить 28 років 6 місяців, 23 дні.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року скасовано постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року та зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити позивачу перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2014 року, у відповідності до чинного законодавства.

З листа УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області від 03.06.2015 року, суд вбачає, що позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність та недоторканість суддів (ч. 1 ст. 126 Конституції України).

Статтею 43 Закону України «Про статус суддів», на підставі якого позивачу призначено щомісячне грошове утримання, передбачено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Після втрати чинності згаданим Законом на підставі Закону України від 07.07.10 р. № 2453 «Про судоустрій і статус суддів» аналогічні положення передбачені і в ст. 138 Закону № 2453 від 07.07.2010 року (з урахуванням рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 року в справі № 3-р/п2013), відповідно до яких щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді який працює на відповідній посаді. За кожен рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Як положеннями ст. 43 Закону України «Про статус суддів», так і положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці встановлений у відсотках від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у частині 4 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Частиною першої цієї статті встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Пунктом 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 травня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів у разі прийняття змін до чинних законів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Особливість такого утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до 03.06.2013 року визначалось, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Однак, Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, було зазначено, що підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що не суперечать Конституції України, а саме частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином, з 03.06.2013 року підтверджено право судді у відставці на перерахунок щомісячного грошового утримання у разі збільшення матеріального забезпечення працюючих суддів.

Таким чином, норми ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дають підстави вважати, що положення ч.4 цієї статті лише доповнюють положення ч.3 цієї ж статті, в якій передбачено загальне правило проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям, у разі зміни грошового утримання працюючого судді. В ч.4 цієї статті лише конкретизовано проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям Конституційного Суду України.

З наведеного вище можна прийти до висновку, що поняття грошового утримання судді у відставці законом визначається, як щомісячне і довічне, підстави, порядок його призначення та виплати законом передбачаються у поточному часі, безпосередньо пов'язуючись з наявним обсягом грошового забезпечення працюючих суддів.

Виходячи саме з такого розуміння закону, для суду очевидно, що грошове утримання судді у відставці повинно пожиттєво виплачуватись у відповідному співвідношенні до грошового утримання (заробітної плати) діючих суддів, а не залишатись назавжди незмінним з часу його призначення, як на те посилається у своєму листі відповідач у справі.

Незастосування такого перерахунку завідомо унеможливлюється реальне забезпечення поточної виплати грошового утримання суддів у відставці в належних розмірах.

Отже законом і так прямо встановлена безпосередня залежність розмірів щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці від зміни (збільшення) заробітної плати працюючих суддів, що саме по собі зумовлює необхідність і достатність усіх законодавчих підстав для регулярного проведення таких перерахунків, без необхідності додаткового регулювання цих правовідносин іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд вважає що доводи позовної заяви є вірними і обґрунтованими, натомість позиція відповідача викладена в листі від 03.06.2015 року є безпідставною та мотивованою довільним трактуванням закону.

Таким чином відмова в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є порушенням гарантованого державою права на належне матеріальне і соціальне забезпечення судді у відставці в зв'язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Щодо позовних вимог визнання протиправним та скасувати протоколу засідання комісії по розгляду питань по утриманню переплат в УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі № 37 від 31.03.2015 року, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини вимог, оскільки чинним законодавством не передбачено такого способу захисту прав та інтересів особи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними дії, протиправним та скасування протоколу, визнання права на одержання щомісячного довічного грошового утримання, зобовязання здійснити перерахунок довічного грошового утримання задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області з визначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 80 % грошового утримання судці, який працює на відповідній посаді.

Визнати право ОСОБА_1 на одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового судді у відставці з 01.01.2014 року.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя В.В.Березюк