Справа № П/811/950/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Справа № П/811/950/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" ЛТД

до відповідача: Гайворонської обєднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (Ульянівське відділення)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Темп" ЛТД звернулось з позовом до Гайворонської обєднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (Ульянівське відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.03.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 620394,00 грн. за основним платежем та 310197,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не допускав порушень при формуванні податкового кредиту з ПДВ, а тому вважає податкове повідомлення-рішення таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі з огляду на те, що господарські операції, на думку відповідача, не носять реального характеру.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 23.01.2015 р. по 29.01.2015 р. посадовою особою Гайворонської ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" ЛТД з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при визначенні податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Сантерс» за вересень 2014 р. та по взаємовідносинах з ПП «ОРІМ» та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС», висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача:

- п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-ІV (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 620393,66 грн., в тому числі:

- за вересень 2014 року на суму 548064,80 грн.;

- за жовтень 2014 року на суму 72328,86 грн. (а.с.23-42).

Гайворонською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (Ульянівське відділення) на підставі акту перевірки винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення (а.с.22).

В ході розгляду справи встановлено, що грошове зобовязання за вказаним податковим повідомленням-рішенням винесено податковим органом, у звязку з завищенням позивачем, на думку відповідача, задекларованого податкового кредиту в загальній сумі 620393,66 грн. за господарськими операціями з ТОВ «Сантерс», ПП «ОРІМ» та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС», які, на думку Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (Ульянівське відділення), не носять реального характеру.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року до Гайворонської ОДПІ позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 661534,00 грн., до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 548064,80 грн. за податковими накладними №29, №32, №33, №57, №58, №59, №60, №61 та №62, виданими ТОВ «Сантерс» по придбанню ізюму, чорносливу, цукатів, цукру, фармакомплекту - 0,7; - 0,25; - 0,375; - 0,75; - 0,5 та обладнання для лінії розливу, на підставі договору поставки №18 від 01.09.2014 р. (а.с.212-216 т.1, 18-21, 97-105 т.2). Транспортування придбаного товару здійснено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору перевезення №2п від 01.04.2014 р. (а.с.175-176т.1), що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.193-194, 198 т.1). Даний товар позивачем прийнято згідно приймальних актів (а.с.234-234 т.1) та оприбутковано відповідно до видаткових накладних (а.с.197, 199-206 т.1). Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено у безготівковому порядку частково, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.161-163 т.2).

Як встановлено судом, 20 листопада 2014 року до Гайворонської ОДПІ позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 230810,00 грн. (а.с.81-84 т.2), до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 47201,66 грн. за податковими накладними №126 та №466, виданими ПП «ОРІМ» (135-136 т.2) та ПДВ у сумі 25127,20 грн. за податковими накладними №87, №88, №89 та №90, виданими ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» (106-109 т.2).

Також судом встановлено, що між позивачем (покупцем) та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» (постачальник) укладено договір поставки №30 від 01.09.2014 р., (а.жс.207 т.1), згідно якого ТОВ "Темп" ЛТД придбало у ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» конус 70 та 90, пляшка 0,7 л та короб 0,7 на загальну суму 150763,20 грн. в тому числі ПДВ в розмірі 25127,20 грн., що підтверджується вищевказаними податковими накладними (106-109 т.2). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (а.с.187, 189, 191, 195 т.1). Транспортування здійснено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору перевезення №2п від 01.04.2014 р. (а.с.175-176т.1), що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.190, 192, 196 т.1) та за допомогою послуг експрес-доставки (а.с.188 т.1). Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено у безготівковому порядку частково, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.178 т.1).

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому в п.198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обовязковими ознаками господарської діяльності є здійснення її субєктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до статуту, одним із видів господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" ЛТД є, зокрема, виробництво безалкогольних та алкогольних напоїв, вин, пива, їх розлив та реалізація (а.с.73-83 т.1). Право позивача на зайняття вищевказаною діяльністю підтверджується отриманою ліцензією серії ЕА №074949 на право здійснення експорту алкогольних напоїв, ліцензією серії АД №001065 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) та ліцензією серії АГ №152213 на виробництво алкогольних напоїв (а.с.89-90, 91-92, 93-94 т.1).

В ході розгляду справи встановлено, що позивач придбаний товар (ізюм, чорнослив, цукати, цукор, фармакомплект - 0,7; - 0,25; - 0,375; - 0,75; - 0,5, обладнання для лінії розливу, конус 70 та 90, пляшка 0,7 л та короб 0,7) використовує у власній господарській діяльності, зокрема, в якості сировини для виробництва алкогольних напоїв та пляшок за встановленими ТОВ «Темп» ЛТД ескізами та для декору вже готової продукції, яку в подальшому реалізовує, в підтвердження чого надано відповідні докази (а.с.168-174, 223-226 т.1, 8, 11-12, 13-17, 117-118 т.2).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати понесені позивачем за господарськими операціями з ТОВ «Сантерс» та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» щодо придбання ізюму, чорносливу, цукатів, цукру, фармакомплекту - 0,7; - 0,25; - 0,375; - 0,75; - 0,5, обладнання для лінії розливу, конусу 70 та 90, пляшок 0,7 л та коробу 0,7 безпосередньо повязані з господарською діяльністю ТОВ "Темп" ЛТД.

Пунктом 198.6 ст.198.6 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування складу валових витрат та податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належно оформленої та виданої податкової накладної.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді. При цьому, ТОВ «Сантерс» та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» на момент виписки податкових накладних були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а тому, відповідно до вимог п. 201.8 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України мали обовязок виписувати податкові накладні.

Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Гайворонська ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області (Ульянівське відділення) не довела суду фактів безтоварного характеру господарських операцій з придбання товарів та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ позивачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині взаємовідносин з ТОВ «Сантерс» та ТОВ «АЙМА-ЛЮКС» підлягають задоволенню.

З матеріалів справи, суд встановив, що відповідно до договору про надання маркетингових послуг №347 від 01.09.2014 р., укладеного між позивачем (замовник) та ПП «ОРІМ» (виконавець), останнє взяло на себе зобовязання надати послуги згідно списку викладеного в додатку №1 до договору №347, а замовник зобовязався прийняти послуги та оплатити їх вартість на умовах, визначених цим договором, зокрема:

- проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання) - 1 питання/200 респондентів - 15000,00 грн.;

- проведення телефонного опитування респондентів - 1 питання/1 респондент - 25,00 грн.;

- визначення відносної динаміки продажу продукції постачальника в торгівельній мережі - товарна позиція %/квартал - 500,00 грн.;

- визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні - шт./маг./день - 250,00 грн.;

- визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні - товарна позиція, грн./день/маг. - 10 грн. (а.с.217-222 т.1).

В якості доказу отримання вищевказаних послуг позивачем надано копію акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.10.2014 року, в якому вказано, що Приватним підприємством "Орім" здійснено для Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп ЛТД" за жовтень 2014 року на загальну суму 283210,00 грн. такі послуги:

- проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання) - 1 послуга - 187500,00 грн.;

- проведення телефонного опитування респондентів - 1 послуга - 12500,00 грн.;

- визначення відносної динаміки продажу продукції в торгівельній мережі - 1 послуга - 35416,67 грн.;

- визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні - 1 послуга - 416,67 грн.;

- визначення обєму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні - 1 послуга - 175,00 грн. (а.с.177 т.1).

Судом встановлено, що у відповідності до п.1.2. договору про надання маркетингових послуг №347 від 01.09.2014 р., укладеного між позивачем (замовник) та ПП «ОРІМ» (виконавець), замовник замовляє, а виконавець зобов'язується надати послуги із переліку послуг, вказаних в Додатку №1 (таблиця №1), в об'ємі, протягом строку та на умовах, вказаних в Додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною (а.с.217 т.1).

Таких додатків до договору, які би містили об'єми послуг, строки їх виконання та умови виконання, суду до матеріалів справи не надано.

Статтею 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частина 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» висуває до первинних документів такий обовязковий реквізит як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

У відповідності до діючого законодавства саме на платника податків покладається обовязок щодо складання документів первинного бухгалтерського обліку, які згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» повинні містити не тільки назву операції щодо якої складено документ, але й її зміст.

Судом встановлено, що у зазначеному акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) сторонами зазначено лише види послуг без вказання їх змісту, конкретного переліку.

Так, суду не надано доказів щодо якої саме продукції ПП "Орім" здійснюватимуться маркетингові дослідження, доказів знаходження на реалізації такої продукції, що належить позивачу, в конкретних магазинах та інших точках продажу, доказів того, що відповідні магазини беруть участь в дослідженні. Окрім цього суду не надано результатів анкетування, телефонного опитування, визначення динаміки реалізації продукції, опису залишків продукції позивача в конкретних магазинах, аналізу об'єму продажу товарів, тобто доказів реального виконання відповідних досліджень та отримання їх результатів позивачем. Не містять такої інформації і договір про надання маркетингових послуг №347 від 01.09.2014 р. та акт від 31.10.2014 року, що не дає змоги розкрити зміст господарської операції, як доказ реальності, та перевірити в подальшому пов'язаність її з господарською діяльністю позивача.

Більш того, зі змісту акту приймання-передачі послуг неможливо встановити кількість опитаних респондентів, інспектованих магазинів, тощо, який економічний результат такі послуги принесли позивачу, як це відобразилось на збільшенні отриманих матеріальних ним благ в межах господарської діяльності.

Ухвалою про відкриття провадження у справі судом витребовувались у позивача докази використання результатів послуг в господарській діяльності, однак вимог ухвали суду в цій частині не виконано. Економічна необхідність в таких послугах та їх реальність не доведена (а.с.1 т.1).

З огляду на те, що доказів отримання результатів конкретних послуг позивачем не надано, суд вважає відсутніми правові підстави для віднесення за вказаними податковими накладними та актом сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а тому позовні вимоги визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000032200 від 05 березня 2015 року в частині 47201,67 грн. основного платежу задоволенню не підлягають.

Згідно п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що у позивача у 2014 році проводилась перевірка, за результатами якої йому визначено грошові зобов'язання, а тому податковим органом застосовано штрафну санкцію в розмірі 50% (а.с.173-176 т.2).

Таким чином, позовні вимоги визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05 березня 2015 року в частині 23600,83 грн. (47201,67 грн. х 50% ) штрафних (фінансових санкцій) задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання протиправним та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 05 березня 2015 року в частині 573192,33 грн. (620394,00 грн. - 47201,67 грн.) основного платежу та 286596,17 грн. (310197,00 грн. - 23600,83 грн.) штрафних (фінансових) санкцій підлягають задоволенню.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення підлягає частковому скасуванню на суму 859788,50 грн.

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивач просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення на загальну суму 930591,00 грн., натомість суд відмовляє йому в частині 70802,50 грн.

Так, за подання до суду адміністративного позову з майновими вимогами на загальну суму 930591,00 грн., судовий збір відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" має становити 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 4872,00 грн. Причому позивач сплачує 10% від цієї суми.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. (а.с.2 т.1).

За наслідками судового розгляду відмовлено в задоволені позовних вимог на суму 70802,50 грн., що відповідає 370,67 грн. ((4872,00 грн. х 70802,50 грн.): 930591,00 грн.).

Таким чином, присудженню позивачу підлягає 116,53 грн. (487,20 грн. 370,67 грн.).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 березня 2015 року, винесене Гайворонською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (Ульянівське відділення), яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Темп" ЛТД збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 620394,00 грн. за основним платежем та 310197,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 573192,33 грн. основного платежу та 286596,17 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Присудити Товариству з обмеженою "Темп" ЛТД, , судовий збір у розмірі 116,53 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2