Справа № 2а-2915/10/0370
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 рокуСправа № 2а-2915/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним рішення від 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (підприємець, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинним рішення від 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 14 753 грн.

Позовні вимоги з урахуванням письмових уточнень до позовної заяви (а.с.40-41) обґрунтовані тим, що на підставі акту перевірки № 188/32-01/НОМЕР_2 від 30 серпня 2010 року, яким встановлено порушення позивачем п.12 ст.3, ст.6 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яке позивач вважає незаконним з таких підстав.

У зазначеному акті перевірки вказано, що на момент її проведення у господарській одиниці кафе, яке знаходиться за адресою: місто Луцьк, вулиця Московська, будинок 69, та належить позивачу, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв, не облікованих у встановленому порядку, зокрема, були відсутні документи (накладні, товарно-транспортні накладні) на алкогольні напої, які реалізовувалися у кафе. Проте із таким висновком позивач не погоджується та вказала, що у неї є в наявності 26 накладних на товар, а сам додаток 2 до акта перевірки складений на їх підставі. В акті перевірки також зазначено, що додаток № 2 до нього складено на підставі наданих барменом первинних документів, проте без вказівки яких саме. Дані обставини, на думку позивача, виключають наявність вини як складової правопорушення, а тому рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій підлягає скасуванню як неправомірне.

В поданих суду письмових запереченнях проти позову від 09 та 13 грудня 2010 року (а.с.29, 36) з урахуванням додаткових пояснень від 17 грудня 2010 року (а.с.45) відповідач його не визнав повністю з таких підстав.

Перевіркою кафе, що належить позивачу, було встановлено факт неоприбуткування товарів за місцем їх реалізації, за що застосовано штрафну (фінансову) санкцію у подвійному розмірі від суми таких товарів. Письмовими поясненнями бармена ОСОБА_4, у присутності якої проведено перевірку, підтверджується, що останньою не предявлено ліцензії, накладні (товарно-транспортні накладні) на товар. У відповідності до ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» облік товарних запасів фізичною особою ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів. До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових книг. Відсутність відповідних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку. Оскільки підприємець ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, то вона повинна вести облік товарних запасів у відповідності до норм чинного законодавства, тобто вести відповідну книгу обліку доходів і витрат на підставі первинних документів. Невиконання такого обовязку тягне відповідальність, у звязку із чим рішенням Луцької ОДПІ від 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1 застосовано штрафні фінансові санкції згідно зі ст.21 вказаного вище Закону.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у заяві про уточнення позовних вимог. Позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у письмовому запереченні проти позову. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Луцької міської ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію серії В01 № 258829 (а.с.17).

Підприємець провадить свою діяльність в господарській одиниці кафе за адресою: м.Луцьк, вул. Московська, 69. При цьому ОСОБА_3 здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

На підставі наказу від 30 серпня 2010 № 113 року та направлення від 30 серпня 2010 року № 205 (а.с.46-47) працівниками Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у Волинській області (далі РУ Департаменту САТ ДПА України у Волинській області) проведено позапланову виїзну перевірку підприємця ОСОБА_3 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у вказаному кафе, про що складено акт № 188/32-01/НОМЕР_2 від 30 серпня 2010 року (а.с.8-9), підписаний барменом ОСОБА_5 без заперечень.

Актом перевірки зафіксовано порушення фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_3 ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а також п.12 ст.3, ст.6 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (далі- Закон № 265/95-ВР), а саме, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв, які необліковані в установленому порядку. На час перевірки на товар, вказаний у додатку 1 до акта перевірки на суму 7376 грн. 50 коп. (а.с.33-34), відсутні супровідні документи (накладні). Інші порушення та застосовані фінансові (штрафні) санкції за їх вчинення у межах даного позову позивачем не оскаржуються.

Як вбачається із листа від 03 вересня 2010 року № 2925/32-105 (а.с.48), матеріали перевірки РУ Департаменту САТ ДПА України у Волинській області були передані до Луцької ОДПІ для їх розгляду та прийняття рішення. На їх підставі Луцькою ОДПІ прийнято рішення 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1 (а.с.7), згідно з яким, як вбачається із розрахунку (а.с.32), до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 14 753 грн. (7376 грн. 50 коп. х 2), тобто відповідно до ст.21 Закону № 265/95-ВР - в розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, вказаних у додатку 1 до акта перевірки. РішенняЛуцької ОДПІ від 21 вересня 2010 року позивач отримав 22 жовтня 2010 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка поштамту Волинської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 03 листопада 2010 року № 03-11/256 (а.с.23; 49).

У відповідності до п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

В судовому засіданні встановлено, що підприємець ОСОБА_3 перебуває на загальній системі оподаткування.

Згідно з Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12, фізичні особи субєкти підприємницької діяльності ведуть протягом календарного року Книгу обліку доходів і витрат, форма якої визначена додатком №10 до Інструкції. У вищезгаданій книзі наведені такі графи: 1 період обліку, 2 кількість виготовленої продукції, наданих послуг, 3 витрати на виробництво продукції, 4 кількість проданої продукції (наданих послуг), 5 ціна продажу продукції (послуг), 6 сума виручки (доходу), 7 чистий доход.

Відповідно до п.п.1, 3 і 5 ст.9 Закону України 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Статтею 2 вказаного вище Закону визначено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Суд вважає, що оскільки чинним законодавством не визначено порядку ведення обліку товарних запасів фізичними особами субєктами підприємницької діяльністю, то такий облік повинен здійснюватись на підставі первинних документів у визначених книгах обліку, якою для позивача є Книга обліку доходів і витрат.

З акта перевірки вбачається, що уповноваженою особою позивача, яка проводила готівкові розрахунки у кафе у день перевірки, книгу обліку доходів і витрат не предявлено. Представником позивача підтверджено, що книга обліку доходів і витрат позивачем не ведеться. З досліджених судом письмових доказів у справі зясовано, що відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) - додаток № 1 до акта перевірки - бармен ОСОБА_5 підписала особисто без заперечень; її письмовими поясненнями від 30 серпня 2010 року (а.с.35) підтверджується, що у господарській одиниці, де проходила перевірка, відсутні документи, які свідчать про надходження підакцизних товарів, наданих для реалізації. У звязку із цим судом відхиляється твердження позивача у позовній заяві та його представника у судовому засіданні про те, що додаток 2 до акта перевірки (а.с.11-14) складено на підставі наданих супровідних документів - накладних та товарно-транспортних накладних. Аналіз змісту додатка 2 (не стосується даного правопорушення) свідчить про те, що він не містить будь-яких даних, зазначених вище документів, а ціни на товар, перерахований у додатку 1, визначено на підставі цінників, при цьому ціна реалізації відмінна від тієї, що вказана на аналогічний товар у первинних документах.

Підприємцю ОСОБА_3 актом перевірки від 30 серпня 2010 року встановлено строк та запропоновано надати супровідні документи (накладні) на алкогольні напої. Водночас, остання не надала доказів того, що скористалася таким правом до прийняття рішення за виявленими фактами правопорушень.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що надані позивачем для огляду документи: видаткові та товарно-транспортні накладні від 05 вересня 2009 року № 71369/236, від 12 жовтня 2009 року № 127547, від 03 березня 2010 року № 251837 та № 432049, від 30 березня 2010 року № 255583 та № 269797, від 14 квітня 2010 року № 301573 та №388942, від 22 квітня 2010 року № 258843 та № 214752, від 06 травня 2010 року № 2468 та № 2445, від 22 травня 2010 року № 263407 та № 335807, від 14 червня 2010 року № 3175, від 16 червня 2010 року № 266977 та № 378512, від 18 червня 2010 року № 307863 та № 066187, від 21 червня 2010 року № 220214593, від 30 червня 2010 року № 2692442 та № 4211300, від 12 липня 2010 року № 3642 та № 220216644, від 14 липня 2010 року №310381 та № 055427, від 21 липня 2010 року № 232639/234, від 22 липня 2010 року № 233520/228, від 27 липня 2010 року № 273471 та № 216688, від 29 липня 2010 року № 237817/228, від 31 липня 2010 року № 239544/234, від 05 серпня 2010 року №241988/228, від 11 серпня 2010 року № 220219426, від 14 серпня 2010 року № 247776/228 не спростовують факту порушення п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР, яке було встановлено та зафіксовано працівниками РУ Департаменту САТ ДПА України у Волинській області актом від 30 серпня 2010 року, що є неналежним доказом у справі.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведений факт порушення позивачем п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

У відповідності до ст.21 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.25 Закону № 265/95-ВР суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Таким чином, рішення від 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування до підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій прийняте Луцькою ОДПІ з урахуванням вчиненого правопорушення та в межах закону.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11, 71, 160 ч.3, 162, 163 КАС України, на підставі Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення від 21 вересня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 21 грудня 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк