Справа № 811/66/13-а.
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Справа № 811/66/13-а.

провадження № 2-кас/811/18/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 26522, с. Перегонівка, Голованівський р-н, Кіровоградської обл., вул. Пушкіна, 14

до відповідача: Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції Державної фіскальної служби в Кіровоградській області, 26500, смт. Голованівськ, Кіровоградської обл., вул. Піонерська, 11

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення № від 20.12.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 176714,57 грн. за основним платежем та 44177,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 166789,55 грн. основного платежу та 41283,64 грн. за штрафними санкціями;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення № від 20.12.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 204538,00 грн. за основним платежем та 17964,05 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 203646,00 грн. основного платежу та 17816,00 грн. за штрафними санкціями;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення № від 20.12.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 2840,44 грн. за основним платежем та 16507,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним правомірно віднесено до складу витрат та податкового кредиту суми ПДВ по придбанню паливномастильних матеріалів, які використані в господарській діяльності, що підтверджується первинними документами (податковими накладними, шляховими листами, актами списання пального). Висновок відповідача, що орендований позивачем транспорт не використовувався у господарській діяльності, з посиланням на неналежне заповнення подорожніх листів, не дають підстав для зменшення витрат на ремонт та виключення з податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при придбанні паливномастильних матеріалів та запасних частин є, на думку позивача, безпідставним.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки господарські операції позивача з придбання паливномастильних матеріалів, з придбання запасних частин та використання у своїй діяльності, на думку відповідача, не підтверджено.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.12.2012 № в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 10262,54 грн. основного платежу та 2313,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В задоволені інших вимог відмовлено (а.с.61-70, 105-106 т.5).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2014 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. Ухвала мотивована тим, що судами не досліджено питання реальності здійснення господарських операцій, оскільки не перевірено руху активів у процесі здійснення господарських операцій та звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податків (а.с.137-139).

На підставі ухвали від 01.09.2015 р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 18.06.2012 р. по 09.07.2012 р. посадовими особами Гайворонської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено акт №25/17/НОМЕР_1 від 16.07.2012 року. Висновками даного акта, зокрема, є порушення, на думку відповідача, ст.164, п.198.3 ст.198, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139, п.138.2 ст.138 ПК України, що призвело до неналежного ведення обліку доходів та витрат та донарахування податку з доходів від підприємницької діяльності за 2011 рік у розмірі 314213,00 грн. та п.198.3, п.198.6 ст.198, пп.201.1 ст.201, ст.164 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період у сумі 209218,00 грн. (а.с.22-47, т.1).

На підставі акту перевірки №25/17/НОМЕР_1 від 16.07.2012, відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №, № від 30.07.2012 року (а.с.12-15 т.1), які оскаржено в адміністративному порядку до ДПС у Кіровоградській області (а.с.66-69 т.1).

На виконання рішення ДПС у Кіровоградській області відповідачем видано наказ №250 від 22.08.2012 року та проведено позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльностіфізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено акт №48/17/НОМЕР_1 від 11.09.2012 року (а.с.70-101, т.1).

Рішенням ДПС у Кіровоградській області про результати розгляду первинної скарги від 04.10.2012 року скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2012 року на суму 4680,00 грн. збільшення грошового зобовязання з ПДВ і 602,70 грн. штрафної (фінансової) санкції; збільшено податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2012 року на суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 30687,00 грн. і 7671,75 грн. застосованої штрафної (фінансової) та відмовлено в задоволені скарги ФОП ОСОБА_1 в іншій частині (а.с.102-104, т.1).

В подальшому, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, № від 08.10.2012 року (а.с.16-18, т.1), які оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України (а.с.105-107, т.1).

На виконання рішення ДПС України видано наказ №506 від 09.11.2012 р. та проведено ДПС у Кіровоградській області позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р., результати якої викладено акті №14/1710/НОМЕР_1 від 21.11.2012 р. (а.с.41-55 т.2).

Згідно вказаного акту встановлено, зокрема, порушення:

- п.177.2, п.173.3, п.174.4 ст.177 ПК України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011 рік в сумі 176714,57 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого донараховано ПДВ в сумі 207378,44 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду повторних скарг від 13.12.2012 р. залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 08.10.2012 р. про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість; збільшено на 2840,44 грн. суму податку на додану вартість та на 16507,84 грн. суму штрафної санкції, визначені у податковому повідомленнірішенні № від 08.10.2012 р.; скасовано податкове повідомленнярішення № від 08.10.2012 р. в частині сплати 137498,43 грн. податку з доходів фізичних осіб та 34885,61 грн. штрафної санкції; скасовано податкове повідомленнярішення № від 08.10.2012 р. про сплату 30687,00 грн. податку з доходів фізичних осіб та 7671,75 грн. штрафної санкції (а.с.108-117 т.1).

В подальшому, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №, №, № від 20.12.2012 року (а.с.19-21, т.1).

За клопотанням представника позивача по справі призначалась судова економічна експертиза, проведення якої доручалось судовому експерту ОСОБА_2 (свідоцтво №905, адреса: АДРЕСА_1). За результатами експертизи надано висновок №11/1-141 від 07.08.2015 року (а.с.203-221, т.5, 113-115 т.6).

Податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року

на 204 538,00 грн. основного платежу та 17 964,05 грн. штрафних санкцій (оскаржується в частині 203646,0 грн. основного платежу та 17816,00 грн. штрафних санкцій) та податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року на 2840,44 грн. основного платежу та 16507,84 грн. штрафних санкцій

В ході перевірки Гайворонською МДПІ встановлено порушення позивачем п. 187.1 ст.187, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, за наслідками якого донараховано ПДВ в сумі 207378,44 грн. в тому числі:

за січень 2011 року 9880,45 грн.,

за лютий 2011 року 10098,00 грн.,

за березень 2011 року 11391,63 грн.,

за квітень 2011 року 11602,50 грн.,

за травень 2011 року 7638,71 грн.,

за червень 2011 року 22479,60 грн.,

за липень 2011 року 35438,49 грн.,

за серпень 2011 року 15810,03 грн.,

за вересень 2011 року 21240,26 грн.,

за жовтень 2011 року 20019,20 грн.,

за листопад 2011 року 22825,20 грн.,

за грудень 2011 року 18954,37 грн. (а.с.241 т.1).

Позивач оскаржує донарахування основного платежу податковими повідомленнями-рішеннями в сумі 206486,44 грн. (203646,00 грн. + 2840,44 грн.) (а.с.70 т.2).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно абз.г) п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Тобто в разі невикористання придбаного платником податку товару у господарській діяльності суми віднесені до податкового кредиту за господарськими операціями з придбання такого товару підлягають коригуванню, а у платника податку виникає обовязок нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування.

В акті перевірки відповідач посилається на те, що позивачем безпідставно включена сума ПДВ в розмірі 196223,25 грн. до складу податкового кредиту, в звязку з відсутністю первинних документів, що підтверджують використання даного пального в господарській діяльності (а.с.233 т.1).

Судом встановлено, що між ТОВ «Сюіта» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівліпродажу №04/05 від 04.05.2011 року, предметом договору є дизельне паливо (а.с.68, т.6).

ТОВ «Сюіта» в обґрунтування передачі товару виписано позивачу податкові накладні №2 від 04.05.2011 року на суму 42 465,16 грн., в т.ч. ПДВ 7 077,53 грн., №38 від 13.07.2011 року на суму 127 373,20 грн., в т.ч. ПДВ 21 228,87 грн., №7 від 21.07.2011 р. на суму 70 168,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 694,67 грн., №21 від 09.08.2011 року на суму 82167,00 грн., в т.ч. ПДВ 13 694,50 грн., №9 від 02.09.2011 року на суму 55 409,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 234,83 грн., №97 від 15.09.2011 року на суму 55 409,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 234,83 грн., №17 від 06.10.2011 року на суму 43 151,24 грн., в т.ч. ПДВ 7 191,87 грн., №66 від 19.09.2011 року на суму 42 929,25 грн., в т.ч. ПДВ 7 154,87 грн., №36 від 11.10.2011 року на суму 27 120,00 грн., в т.ч. ПДВ 4 520,00 грн., №7 від 02.12.2011 року на суму 42 929,25 грн., в т.ч. ПДВ 7 154,88 грн. (а.с.247, 250, т.1, а.с.1-7, 11 т.2).

Також, між ПП «УкрнафтаТрейд» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки №27/1801 від 18.01.2011 року, предметом договору є світлі нафтопродукти, зокрема бензин марок А-76, А-80, А92, А-95, А-98, ДП та інше (а.с.69-70, т.6).

ПП «УкрнафтаТрейд» обґрунтування передачі товару виписано позивачу податкові накладні №47 від 18.01.2011 року на суму 59 083,20 грн., в т.ч. ПДВ 9 847,20 грн., №60 від 15.02.2011 року на суму 60 588,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 098,00 грн., №50 від 11.03.2011 р. на суму 65 894,40 грн., в т.ч. ПДВ 10 982,40 грн., №32 від 11.04.2011 року на суму 67 795,20 грн., в т.ч. ПДВ 11 299,20 грн., №33 від 07.06.2011 року на суму 66448,80 грн., в т.ч. ПДВ 11 074,80 грн., №144 від 29.06.2011 року на суму 68 428,80 грн., в т.ч. ПДВ 11 404,80 грн., №16 від 03.11.2011 року на суму 67 320,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 220,00 грн., №127 від 30.11.2011 року на суму 65 736,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 956,00 грн. (а.с.243-246, 248, 249, т.1, а.с.8-9, т.2).

ФОП ОСОБА_1 було придбано у ПП «Міраком-Вест» бензин А-92 в кількості 7920,00 л, що підтверджується податковою накладною №40 від 27.12.2011 року на суму 66924,00 в т.ч. ПДВ на суму 11154,00 грн. (а.с.10,т.2).

В акті перевірки вказано, що вищевказана сума податку на додану вартість безпідставно включена до податкового кредиту, оскільки відсутні первинні документи, що підтверджують використання пального в господарській діяльності (а.с.239 т.1).

Також, позивачем оскаржено донарахування грошового зобовязання в сумі 9617,36 грн., з приводу включення до податкового кредиту ПДВ по придбанню запасних частин, які були використані для ремонту автомобілів, право використання яких позивачем не підтверджено документально, а саме - не надано договори оренди, документи, що підтверджують право власності на автотранспорт.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було придбано у ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ «Промагроторг» запасні частини на загальну суму 49166,67грн., ПДВ 9616,71 грн., які були використані для ремонту автомобілів на підставі податкових накладних (а.с.97-118, т.2). Висновок же податкового органу про завищення податкового кредиту з ПДВ в сумі 0,65 грн. (9617,36 грн. 9616,71) не підтверджується віднесенням такої суми позивачем до податкового кредиту у січні-грудні 2011 року первинними документами та висновком експерта.

З матеріалів справи видно, що позивач здійснює посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною (заготівля молока) та має в користуванні переробний цех в селі Копенкувате Новоархангельського району та молокоблок в с.Перегонівка, що встановлено відповідачем під час перевірки (а.с.218 т.1).

Судом встановлено, що на підставі договору оренди вантажного автомобіля від 01.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_2 (а.с.137-138,т.3). Згідно додатку до договору вартість орендованого автомобілю становить 1000,00 грн. на місяць (а.с.137-140,т.3). Оплата за орендований автомобіль сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.171, т.4).

Також, між ТОВ Агофірмою «Хлібороб» (наймодавець) та ФОП ОСОБА_1 (наймач) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу від 01.07.2011 року, за умовами якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування автомобіль НОМЕР_3 (а.с.141-142,т.3). Оплата за оренду у розмірі 6000,00 грн. підтверджується платіжними дорученням (а.с.172-180,т.4).

На підставі договору оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ПП «Рогова» (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль марки ГАЗ-53 д.н. 23-12 ЧКР, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.143-145,т.3). Актами №б/н здачіприйняття представником ПП «Рогова» було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 та визначено розмір оренди за рік, що становить 1200,00 грн. (а.с.145, 147 т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2010 року (а.с.146, т.3).

На підставі договору оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між СВК «Нива-4» (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_4, орендна плата становить 800,00 грн. на місяць (а.с.148-149,т.3). Актом №б/н здачіприйняття СВК «Нива-4» було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.150, т.3). Оплата за оренду молоковоза у розмірі 15000,00 грн. підтверджується платіжними дорученням (а.с.181-183,т.4).

На підставі договору №1 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль марки ГАЗ-53 д.н. ВА 6101, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.151-152,т.3). Актом №б/н здачіприйняття ОСОБА_4 було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.153, т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.12.2010 року (а.с.154, т.3).

Також, на підставі договору №8 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль марки ГАЗ-53 д.н. ВА 1795АВ, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.25, т.6).

На підставі договору №2 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_5 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_5, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.156-157,т.3). Актами №б/н здачіприйняття ОСОБА_5 було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.158, 159, т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2010 року (а.с.160, т.3).

На підставі договору №3 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_6 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_6, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.161-162,т.3). Актами №б/н здачіприйняття робіт ОСОБА_6 було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.163, 164, т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2010 року (а.с.165, т.3).

На підставі договору №4 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_7 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_7, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.166-167,т.3). Актами №б/н здачіприйняття робіт ОСОБА_7 було підтверджено послуги з оренди автомобіля ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.168, 169, т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2010 року (а.с.170, т.3).

Також, на підставі договору №2 оренди вантажного автомобілю від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_7 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_8, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.33, т.6).

На підставі договору №5 оренди молоковозу від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_8 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль марки ГАЗ-53 д.н. 4815 ЄІА, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.171-172,т.3). Актами №б/н здачіприйняття ОСОБА_8 було передано автомобіль ГАЗ-53 ФОП ОСОБА_1 (а.с.173, 174, т.3). Оплату здійснено позивачем в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 28.12.2010 року (а.с.175, т.3).

Також, на підставі договору №11 оренди вантажного автомобілю від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_8 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль марки ГАЗ-53 д.н.4394 ЄІА, орендна плата становить 100 грн. на місяць (а.с.35,т.6).

На підставі договору оренди вантажного автомобілю від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_9 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_9, орендна плата за місяць становить 100,00 грн. (а.с.23, т.6).

На підставі договору оренди вантажного автомобілю №7 від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_10 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_10, орендна плата за місяць становить 100,00 грн. (а.с.29, т.6).

На підставі договору оренди вантажного автомобілю №8 від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_11 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_11, орендна плата за місяць становить 100,00 грн. (а.с.30, т.6).

На підставі договору оренди вантажного автомобілю №3 від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_12 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_12, орендна плата за місяць становить 100,00 грн. (а.с.31, т.6).

На підставі договору оренди вантажного автомобілю №9 від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_13 (орендодавець) та ПП Лінчевським (орендар), було передано позивачу в платне користування автомобіль НОМЕР_13, орендна плата за місяць становить 100,00 грн. (а.с.36-37, т.6).

Судом встановлено, що вищевказані молоковози та придбане пальне для їх заправки використовувались позивачем безпосередньо в господарській діяльності при здійсненні послуг із заготівлі молока, що підтверджується, обліком позивача, актами списання дизельного пального, подорожніми листами та встановлено експертом в ході здійснення економічного дослідження та знайшло своє відображення у висновку експерта (а.с.118-163 т.1, 176-250 т.2, 1-136, 198-250 т.3, 1-247 т.4, 228 т.5).

Факт надходження виручки за послуги по заготівлі молока, надані позивачем з використанням вищевказаних молоковозів, встановлено самим відповідачем під час перевірки та враховано при визначенні оподатковуваного доходу (а.с.224-227 т.1).

Також ФОП ОСОБА_1 було придбано у ПП «Укргідрокомплект 2006» запасні частини для ремонту автомобілів (стартери, диски щеплення, тощо) на підставі податкової накладної №1217 від 16.08.2011 року на загальну суму 3 875,00 грн., в т.ч. ПДВ 645,83 грн., рахунку фактури №У-00000130 від 09.08.2011 року та видаткової накладної №УГ-0001618 від 16.08.2011 року на ці ж суми (а.с.118-120, т.2).

Висновок щодо нікчемності правочину відповідачем зроблено лише на підставі акту перевірки ПП Укргідрокомплект 2006 від 29.12.2011 проведеною Мелітопольською ОДПІ, в якому вказано про завищення цим підприємством податкового кредиту за господарськими операціями зі своїми контрагентами (а.с.21-54 т.5).

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд вважає, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобовязань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів. Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

Судом встановлено, що придбані запасні частини використані позивачем в господарській діяльності при ремонті орендованих автомобілів, оскільки відповідно до змісту договорів оренди, профілактичне обслуговування, ремонт та усунення несправностей та поломок орендованого автомобіля здійснюється орендарем за власний рахунок (а.с.163-192 т.1).

Обставини щодо фактичності здійснення господарської операції з придбання товару у ПП Укргідрокомплект 2006, використання придбаного товару у господарській діяльності, на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на нарахування податкового кредиту, відповідачем спростовані не були.

Встановлені експертним дослідженням первинних документів завищення/заниження податкових зобовязань та податкового кредиту за 2011 рік за рахунок неповного відображення коштів від продажу продуктів харчування територіальному центру зайнятості і сільським радам, надання послуг молокозаводу та придбання сільськогосподарського інвентарю і запасних частин, які не приймають участі у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1, описані у висновку експерта, не вплинули на ту частину суми основного платежу та штрафних санкцій з податку на додану вартість, визначені податковими повідомленнями-рішеннями № від 20.12.2012 року та № від 20.12.2012 року, яка оскаржується позивачем в даному провадженні.

Таким чином, висновок податкового органу про завищення податкового кредиту за вищевказаними господарськими операціями з придбання пального та запасних частин є безпідставним в сумі 206486,44 грн. (196223,25 грн. + 9617,36 грн. + 645,83 грн.). Дані обставини також встановлено експертом, що вказано у висновку від 07.08.2015 року (а.с.215-221 т.5).

Тому податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню в сумі 203646,00 грн. основного платежу, а податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року на 2840,44 грн. основного платежу.

Судом встановлено, що оскаржуваними рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції:

- податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року - 17964,05 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року - 16507,84 грн.

Позивач просить скасувати 17816,00 грн. та 16507,84 грн. відповідно (а.с.70 т.2).

За двома вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями загальна сума податкового зобовязання зі штрафних санкцій згідно розрахунку, що наданий Гайворонською МДПІ становить 33571,89 грн. (а.с.55 т.2). Однак, при додаванні штрафних санкцій за цими податковими-рішеннями, їх загальна сума є більшою на 900,00 грн. (17964,05 грн. + 16507,84 грн. = 34471,89 грн.), ніж у розрахунку, наданому відповідачем.

Сума основного платежу з ПДВ за вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 207378,44 (204538,00 + 2840,44) грн. відповідає графі 2 «Донараховано основного платежу за результатами перевірки» розрахунку штрафних санкцій (а.с.55, т.2).

Крім того, дослідженням наданих матеріалів справи та первинних і зведених документів ФОП ОСОБА_1 не видається за можливе встановити чому саме податкове повідомленнярішення форми «Р» від 20.12.2012 року № НОМЕР_14 видане про сплату ОСОБА_1 податку на додану вартість на суму основного платежу 2840,44 грн., оскільки ні в акті перевірки, ні в розрахунку штрафних санкцій до нього дана сума ПДВ не вказана окремо.

Відповідно до пп.14.1.265 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.39 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПКУ, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Водночас, п. 11 підр. 10 р. XX ПКУ зазначено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм п. 7 цього підрозділу).

Відповідно до п.7 підр.10 р. XX ПКУ штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Тобто, якщо контролюючий орган виявить порушення податкового зобовязання за період з 1 січня по 30 червня 2011 року, то він повинен застосовувати штрафні санкції у розмірі 1 гривня за кожне порушення.

Якщо порушення податкового законодавства будуть виявлені за інший період, то повинні застосовуватись штрафні санкції у розмірах, передбачених положеннями Податкового кодексу України, що діють на момент прийняття рішення про застосування штрафних санкцій.

Враховуючи те, що Податковий кодекс України почав діяти з 01.01.2011 року, та, відповідно, дані про попередні перевірки у 2011 році в матеріалах справи відсутні, повинна застосовуватись ставка штрафних санкцій у розмірі 25% за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року.

Фактично, грошове зобовязання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з податку на додану вартість на оскаржувану позивачем суму визначеного основного платежу в сумі 206486,44 грн. (203646,0 грн. + 2840,44 грн.) нарахована податковим органом в сумі 34471,89 грн. (17964,05 грн. + 16507,84 грн.). Однак позивач оскаржує 34323,84 грн. (17816,00 грн. + 16507,84 грн.), тобто штрафну санкцію, визначену податковим повідомленням-рішенням № від 20.12.2012 року за мінусом 148,05 грн. (порушення по заниженню грошового зобовязання з ПДВ в сумі 892,30 грн. основного платежу) та штрафну санкцію, визначену податковим повідомленням-рішенням № від 20.12.2012 року в повному обсязі (а.с.51 т.2).

Судом встановлено, що штрафна санкція за порушенням по заниженню грошового зобовязання з ПДВ в сумі 892,30 грн. основного платежу нарахована податковим органом в сумі 150,64 грн. ((60,95 грн. * 25%) + (79,60 грн.* 25%) + (169,90 грн.* 25%) + (89,90 грн.* 25%) + (95,70 грн.* 25%) + (1,00 грн.* 3 міс.)), що встановлено також експертом в ході проведення експертизи (а.с.113-115 т.6). Однак, позивач оскаржує 2,59 грн. (150,64 грн. 148,05 грн.) штрафної санкції, а іншу частину в 148,05 грн. не оскаржує, визнаючи порушення на суму основного платежу на яку такі санкції нараховано. При цьому відповідних обґрунтувань підстав для скасування саме цієї частини суми штрафних санкцій позов не містить, документальні докази безпідставності нарахування її податковим органом суду не надано, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року в частині 2,59 грн. штрафної санкції задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомленнярішення № від 20.12.2012 року в частині 17813,41 грн. (17816,00 грн. 2,59 грн.) штрафних санкцій та податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року в сумі 16507,84 грн. штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року

на 176714,57 грн. основного платежу та 44 177,64 грн. штрафних санкцій (оскаржуване в частині 166 789,55грн. основного платежу

та 41 283, 64 грн. штрафних санкцій)

Судом встановлено, що 166789,55грн. основного платежу оскаржується позивачем в звязку з безпідставністю висновку відповідача про протиправне віднесення вартості пального в сумі 981115,00 грн. до витрат за січень-грудень 2011 року (а.с.48 т.2).

Особливості оподаткування фізичної особипідприємця, що перебуває на звичайній системі оподаткування, встановлено ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно з п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Згідно з п.177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу (п.138.6 ст.138 ПК України).

Згідно з п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п.44.3 ст.44 ПК України).

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як встановлено судовоекономічною експертизою, ФОП ОСОБА_1 поніс витрати в звязку з придбанням пального у ТОВ «Сюіта», ПП «УкрнафтаТрейд», ПП «Укрнафта Трейд» та у ПП «Міраком-Вест», операції з якими описані вище у постанові при аналізі податкових повідомлень-рішень про визначення податку на додану вартість.

Судом встановлено, що експертом в ході судово-економічного дослідження здійснено аналіз первинних документів на придбання дизельного пального, його списання, які описані в додатку до висновку експерта, а також вказані в даній постанові вище (а.с.234-239 т.5).

Відповідно до ст.8, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем самостійно визначено порядок ведення, рахування та списання ПММ, який затверджено розпорядженням №1-12 від 01.01.2011 року (а.с.162,т.1).

Вище судом встановлено, що податок на додану вартість з операцій по придбанню пального позивачем віднесено у 2011 році в понову обсязі. Відмінність картини по формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість та формуванню валових витрат спричинена наявністю визначених законодавством різних підстав для їх формування: для ПДВ перша подія (кошти або передача), для витрат - безпосередня пов'язаність з отриманням доходів.

До матеріалів справи на підтвердження здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 надано акти списання бензину, журнал використання пального, акти списання, подорожні листи (а.с.118-163 т.1, 176-250 т.2, 1-136, 198-250 т.3, 1-247 т.4, 228 т.5). Висновком експерта підтверджено факт документального підтвердження понесення витрат на придбання пального та його використання в господарській діяльності в сумі 875764,52 грн., а тому суд вважає висновок податкового органу про завищення валових витрат в сумі 105350,48 грн. (981115,00 грн. 875764,52 грн.) таким, що не підтверджується віднесенням такої суми позивачем до валових витрат у січні-грудні 2011 року (а.с.228 т.5).

Представником позивача подано пояснення до позовної заяви, відповідно до змісту якого, ним вирахувано грошове зобовязання (основний платіж), визначене оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням в сумі 166789,55грн. наступним чином: 981115,00 грн. х 17% (а.с.67 т.2).

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Таким чином, представник позивача розрахунок здійснив без урахування змісту п.167.1 ст.167 ПК України.

Судом встановлено, що станом на 01.01.2011 р. розмір мінімальної заробітної плати становив 941,00 грн. Отже, десятикратний розмір 9410,00 грн. (941,00 х 10).

Таким чином, якщо дохід підприємця не перевищуватиме 9410,00 грн. за місяць, він оподатковуватиметься за ставкою 15 %. А у разі перевищення до суми перевищення застосовується ставка 17 %.

Так, відповідно до розрахунку №2 податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих позивачем з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, наведеного в акті перевірки:

- сума одержаного доходу 1948876,87 грн.;

- сума витрат 853433,00 грн. (34935,00 грн. + 781966,00 грн. +36532,00 грн.);

- сума чистого оподатковуваного доходу 1095443,87 грн. (а.с.234 т.1).

Однак, з огляду на вищевикладене, показник документально підтверджених витрат, повязаних з господарською діяльністю, підлягає збільшенню на суму вартості використаного в господарській діяльності пального та на суму в 105350,48 грн., що безпідставно вказана в акті відповідачем як витрати позивача, в розмірі 981115,00 грн. (875764,52 грн. + 105350,48 грн.).

Таким чином, сума чистого оподатковуваного доходу складе грн. 114328,87 грн. (1095443,87 грн. 981115,00 грн.), а не 1095443,87 грн., як вказано відповідачем в акті.

В ході дослідження експертом встановлено, що кількість календарних місяців, протягом яких позивачем одержано доходи складає 6 місяців, а не 12 як вказано відповідачем в акті, оскільки у січні, лютому, травні, липні листопаді та грудні 2011 року у ФОП ОСОБА_1 були за даними фінансового результату збитки, що встановлено в ході проведення експертизи (а.с.240 т.5).

Тоді розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу позивача склав 19054,81 грн. (114328,87 грн. : 6).

Сума перевищення середньомісячного річного оподатковуваного доходу над десятикратним розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (позитивний результат різниці) становить 9644,81 грн. (19054,81 грн. 9410,00 грн.).

Сума податку на доходи фізичних осіб становить: 15% х (19054,81 грн. 9644,81 грн.) + (17% х 9644,81 грн.) х 6 місяців = 18306,71 грн.

Сума податку на доходи фізичних осіб згідно поданої позивачем податкової декларації становить 7252,51 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб, яка повинна була бути визначена позивачу оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням повинна була складати 11054,20 грн. (18306,71 7252,51 грн.), а не 176714,57 грн. як вказано в акті та рішенні (а.с.19, 234 т.1).

Однак позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року, зокрема, в частині 166789,55 грн. основного платежу (з огляду на відсутність порушення в частині формування витрат з придбання ПММ).

Але судом вирахувано, що з урахуванням цих витрат на придбання ПММ, основний платіж по податковому повідомленню-рішенню № від 20.12.2012 року становив би 11054,20 грн. Тоді безпідставним було б нарахування в сумі 165660,37 грн. (176714,57 грн. 11054,20 грн.), а не 166789,55 як вважає позивач.

Будь-якого обґрунтування підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року в частині 1129,18 грн. (166789,55 грн. - 165660,37 грн.) основного платежу ні позов, ні письмові пояснення позивача не містять. Зі змісту письмового пояснення позивача суд вбачає, що представник позивача здійснив розрахунки ПДФО без урахування законодавчих вимог по обрахунку такого податку фізичною особою-підприємцем, що призвело до арифметичної помилки (а.с.67 т.2).

Судом встановлено, що сума штрафних санкцій на 165660,37 грн. основного платежу становить 41415,09 грн. (165660,37 грн. х 25%), однак позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення в частині 41283,64 грн. штрафних санкцій (а.с.68 т.2, 170 т.5).

Згідно ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про скасування податкового повідомленнярішення № від 20.12.2012 року в частині 165660,37 грн. (166789,55 грн. -1129,18 грн.) основного платежу та 41283,64 грн. за штрафними санкціями підлягають задоволенню.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають частковому скасуванню на суму 447751,70 грн.

Згідно з частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивач просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення на загальну суму 448883,47 грн., натомість суд відмовляє йому в частині 1131,77 грн. (2,59 грн. + 1129,18 грн.).

Так, за подання до суду адміністративного позову з майновими вимогами на загальну суму 448883,47 грн. судовий збір відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент сплати судового збору) має становити 1 % розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 2 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 2146,00 грн.

Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2146,00 грн.

За наслідками судового розгляду відмовлено в задоволені позовних вимог на суму 1131,77 грн., що відповідає 5,41 грн. судового збору ((2146,00 грн. х 1131,77 грн.): 448883,47). Таким чином, присудженню позивачу підлягає 2140,59 грн. (2146,00 грн. 5,41 грн.).

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2145,99 грн. підлягає присудженню з Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 грудня 2012 року, винесене Гайворонською міжрайонною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 176714,57 грн. основного платежу та 44177,64 грн. штрафних (фінансових) санкцій в частині 165660,37 грн. основного платежу та 41283,64 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 грудня 2012 року, винесене Гайворонською міжрайонною державною податковою інспекцією Кіровоградської області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 204538,00 грн. основного платежу та 17964,05 грн. штрафних (фінансових) санкцій в частині 203646,00 грн. основного платежу та 17813,41 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 грудня 2012 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 2840,44 грн. основного платежу та 16507,84 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 2140,59 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_14