Справа № 813/4160/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року № 813/4160/15

о 17 год., 20 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», представник ОСОБА_1
до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2, Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, представник ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, представник не прибув
про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.11.2012 року у справі № 1316/3867/12 задоволено позов публічного акціонерного товариства державний ощадний банк України» (надалі - «Банк») до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на нерухоме майно:

- житловий будинок № 8 (вісім) з приналежними до нього будівлями та спорудами по вулиці В.Івасюка в селі Конопниця Пустомитівського району Львівської області;

- земельну ділянку кадастровий № :03:000:0005 площею 0,0610 га., яка розташована в садівничому товаристві «Екран» Конопницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення (використання) якої ведення садівництва, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ДВ № 005532 від 14.05.2003 року, виданого Конопницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області (надалі «Майно»).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.10.2014 року змінено порядок виконання шляхом надання Банку права на самостійний продаж предмета іпотеки та реалізацію ОСОБА_1 у будь який спосіб з отримання документів, необхідних для вчинення такого правочину.

17.02.2015 року суд розяснив резолютивну частину рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.11.2012 року у справі № 1316/3867/12, з врахуванням ухвали від 24.10.2014 року про зміну порядку виконання судового рішення, в частині повноважень Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» при реалізації предмету іпотеки, а саме розяснив, що права Банку чи уповноваженої власником особи на подання та отримання документів, необхідних для вчинення такого правочину, в тому числі, але не виключно, включають в себе:

- подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до органу державної реєстрації прав з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- отримання свідоцтва про право власності на землю, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно на заміну втрачених правовласницьких та правоустановлюючих документів;

- отримання з Державного земельного кадастру, інших установ та організацій, органів місцевого самоврядування витягів та інших документів щодо правового статусу земельної ділянки, її вартості, а також щодо переліку проживаючих (зареєстрованих осіб);

- подання в установи, органи та організації відомостей, заяв щодо правового статусу майна, документів щодо нього.

Банк, в особі уповноваженого представника ОСОБА_5, який діє від імені банку на підставі довіреності за реєстровим № 5048 від 17.06.2015 року, звернувся до державного реєстратора для проведення державної реєстрації прав власності на ОСОБА_1, (заяви прийняті 12.06.2015 та 16.06.2015 за реєстраційними № 11828326 та 11872044 відповідно) однак своїми рішеннями № 22195456 від 18.06.2015 року та № 22234632 від 19.06.2015 року державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_2 відмовив у державній реєстрації прав, мотивуючи таку відмову тим, що із заявою звернулася неналежна особа.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачі проти позову заперечили з підстав, що представник позивача ОСОБА_5 при зверненні із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від імені ОСОБА_3 не надав документів, які б підтверджували відповідність заявлених прав.

Представник відповідачів в судовому засідання проти позову заперечив, надав додаткові пояснення, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Третя особа, в судове засідання не прибула, участь повноваженого представника в судовому засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся направлений третій особі за адресою вказаною у позовній заяві поштовий конверт по причині закінчення терміну зберігання. Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

18.06.2015 року відповідачем прийнято рішення № 22195456 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з підстав, що для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований Львівська область, Пустомитівський район, село Конопниця, вул. Івасюка В., буд 8, із заявою звернулась неналежна особа, окрім того за даною адресою зареєстрований житловий будинок за іншою особою (ще до реєстрації в БТІ), та на земельній ділянці для ведення садівництва незаконно будувати житловий будинок та проводити його реєстрацію.

18.06.2015 року відповідачем прийнято рішення № 22234632 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з підстав, що для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий № :03:000:0005 документи подані для проведення державної реєстрації прав неналежною особою.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року із змінами і доповненнями, Кодексом адміністративного судочинства.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; іпотека.

Згідно ст. 9 цього ж Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8/1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

4. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 24 цього ж Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5/1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5/2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4/2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5/3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5/4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5/5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5/6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

2. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

3. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5 2 - 5 6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі, якщо об'єкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, одним з таких органів на вибір заявника, а також у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

4. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації прав на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, державний реєстратор приймає одне рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації щодо таких об'єктів.

Згідно п. 28 цього ж Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються обґрунтування позивача та його представника позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування спірних рішень, оскільки представник позивача ОСОБА_5 при зверненні із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від імені ОСОБА_3 не надав жодних належних та допустимих доказів (документів), які б підтверджували відповідність заявлених прав та повноважень на вчинення таких дій.

Ухвала Пустомитівського районного суду від 17.02.2015 року, якою суд розяснив резолютивну частину рішення цього ж суду від 30.11.2012 року у справі № 1316/3867/12, з врахуванням ухвали від 24.10.2014 року про зміну порядку виконання судового рішення, в частині повноважень позивача при реалізації предмету іпотеки, також не надає позивачу право діяти від імені ОСОБА_3

Так згідно вказаної ухвали позивач має право на подання та отримання документів, необхідних для вчинення такого правочину, в тому числі, але не виключно, включають в себе:

- подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до органу державної реєстрації прав з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- отримання свідоцтва про право власності на землю, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно на заміну втрачених правовласницьких та правоустановлюючих документів;

- отримання з Державного земельного кадастру, інших установ та організацій, органів місцевого самоврядування витягів та інших документів щодо правового статусу земельної ділянки, її вартості, а також щодо переліку проживаючих (зареєстрованих осіб);

- подання в установи, органи та організації відомостей, заяв щодо правового статусу майна, документів щодо нього.

Однак таке право позивач може реалізувати лише від власного імені в межах і у спосіб встановлений законодавством.

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідачів, які правомірність спірних рішень підтверджують, копіями заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.06.2015 року, відомості яких про те, що житловий будинок, що розташований Львівська область, Пустомитівський район, село Конопниця, вул. Івасюка В., буд 8, зареєстрований за іншою особою (ще до реєстрації в БТІ), та що такий незаконно знаходиться на земельній ділянці з призначенням для ведення садівництва, позивачем жодними належними та допустимими доказами також не спростовано.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування спірних рішень відповідача задоволенню не підлягають.

Відповідно не підлягають і задоволенню вимоги про зобовязання відповідача до вчинення дій, оскільки судом встановлено правомірність спірних рішень відповідача, а крім цього Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації, а втручання у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав є недопустимим.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог .

Згідно ст. ст. 49, 70, 71 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача до відповідача про визнання протиправним і скасування спірних рішень, зобовязання вчинити дії, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 14.09.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.