Справа № 805/2607/15-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. Справа № 805/2607/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську

про стягнення заборгованості по понесених витрат за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 45247,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення заборгованості по понесених витрат за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 45246,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що згідно з Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року за№5-4/4, органи Пенсійного фонду щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з відділенням виконавчої дирекції Фонду складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат. На виконання Порядку позивачем за період 01.12.2014 року по 31.12.2015 рік щомісячно направлялись акти звірки, які відповідачем були підписні не в повному обсязі. Відповідачем не прийнято до заліку та не компенсовано витрати на загальну суму 45246,77 грн. Позивач зазначає на безпідставність відмови відповідача на відшкодування зазначеної витрати, оскільки такий обов'язок передбачений чинним законодавством. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по понесених витратах за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 45246,77 грн.

21 липня 2015 року представник позивача надав через канцелярію суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких зазначив, що у позові було не враховано суму поштового збору у розмірі 1,19 грн., який не прийнято відповідачем до відшкодування на доставку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 рік, тому просив суд стягнути заборгованість по понесених витратах за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 45247,96 грн.

Позивач до судового засідання явку свого представника не забезпечив, надав через канцелярію суду пояснення по справі.

Відповідач до судового засідання явку свого представника не забезпечив, однак надав заперечення до позовної заяви, відповідно до яких просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ здійснюється органами Пенсійного фонду України. Статті 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженому сумісною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4, органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідним головним управлінням ПФУ і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі направлено відповідачу акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 рік з яких сума витрат у розмірі 45247,96 грн. не була прийнята відповідачем до заліку та він відмовився від підписання цих актів.

Судом встановлено, що протягом грудня 2014 року позивач здійснював потерпілим особам виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в загальній сумі 45247,96 грн., в тому числі 45216,16 грн. з основного розміру пенсії та 31,80 грн. витрати з поштового збору.

З актів щомісячних звірок, що знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що позивачем за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 рік виплачена пенсія громадянам, які отримали каліцтво на території краї СНД, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на загальну суму 752,34 грн., з яких 750 грн. з основного розміру пенсії та 2,34 грн. витрати з поштового збору.

Так, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі №805/3722/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську про стягнення заборгованості, що залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2014 року, встановлено.

- ОСОБА_2 постраждав наслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території Курської області РФРСР в 1973 році;

- ОСОБА_3 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Норильська РФРСР в 1974 році;

- ОСОБА_4 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Нижневартовська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_5 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Омська РФРСР в 1984 році;

- ОСОБА_6 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Стрежеве РФРСР в 1989 році;

- ОСОБА_7 постраждав внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався на території м. Тюмень РФРСР в 1974 грн.

Вищевказані обставини щодо вказаних пенсіонерів та між тими самими сторонами по справі встановлені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року по справі №805/15268/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватись в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування є системою прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюється окремими законами, прийнятими відповідно до Основ (стаття 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон №1105-ХІV), який визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат. Це ж саме правило закріплено у абзаці другому пункту 5 частини першої статті 24 Закону №1105-ХІV.

Статтею 21 Закону №1105-ХІV визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку.

Абз.2 п.5 ч.1 ст.24 Закону №1105-ХІV визначено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

Відповідно до ст. 11 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадян держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

З огляду на вищенаведене, витрати, понесені органами ПФУ у зв'язку із виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі й пенсії особам, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, або пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР), підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду як належного страховика від нещасного випадку на виробництві.

З урахуванням викладеного суду дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 752,34 грн. підлягає задоволенню, оскільки громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 постраждали внаслідок нещасного випадку на виробництві, на території колишніх республік СРСР, тобто підлягають відшкодуванню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування понесених витрат з виплати та доставки пенсії ОСОБА_8 у звязку з втратою годувальника, що помер на виробництві у загальні сумі 151,19 грн., з яких 150 грн. з основного розміру пенсій та 1,19 грн. витрати з поштового збору, суд зазначає наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року по справі №805/3722/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську та Артемівському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Артемівську про стягнення заборгованості, що залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2014 року, встановлено.

ОСОБА_9 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 14 травня 1984 року, та пенсія у звязку з втратою годувальника, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, призначена ОСОБА_8 23 червня 2009 року. На час смерті ОСОБА_10 його дружині ОСОБА_8 виповнилось 45 років, крім того, остання належала до категорії працездатних осіб.

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII, (далі - Закон №1788-ХІІ), передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.81 Закону №1788-ХІІ, призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Частини 8 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону №1105-ХІV.

Статтею 21 Закону №1105-ХІV визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі настання страхового випадку.

Відповідно статті 28 Закону №1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст. 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 на час смерті чоловіка ОСОБА_9 виповнилося 45 років та вона належала до категорії працездатних осіб, тобто у неї відсутні необхідні умови для отримання страхових виплат від відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги УПФУ про стягнення з Відділення Фонду витрат на виплату та доставку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_8 у тому числі основний розмір пенсії та витрати на її доставку, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з витрат на виплату пенсії, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття та витрат на їх доставку по 81 пенсіонеру, зазначеним у списках осіб, предявлених до відшкодування відповідачу в загальному розмірі 42269,60 грн., з яких 42046,42 грн. основний розмір пенсії; 209,14 грн. щомісячна цільова допомога на прожиття та 14,04 грн поштовий збір, суд зазначає наступне.

У звязку із проведенням на території Донецької та Луганської областей АТО в управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі були взяті на облік електронні пенсійні справи 81 пенсіонера (вимушених переселенців), з яких 79 зареєстровані в управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі та 2 особи перебувають на обліку в управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве, що також, згідно Постанови ВРУ від 11.12.2014 року №31-VІІІ приєднано до Артемівського району.

Так само, в управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі були взяті на облік як вимушені переселенці громадяни ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та яким була виплачена пенсія у звязку з втратою годувальника, що помер на виробництві та у розмірі 866,53 грн., з яких 860,60 грн. витрати з виплати основного розміру пенсії та 5,93 грн. поштового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону №1105-ХІV фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" № 2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року (Закон № 2272-ІІІ) передбачено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей) у тому числі і пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, з того часу, коли відповідні підприємства передали у встановленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати.

Порядок передачі документів, що підтверджують право на отримання пенсії встановлений Інструкцією про порядок передачі Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворюваннях України документів, що підтверджують право застрахованого чи членів його сімї на страхову виплату, затверджений Постановою Правління Фонду ССНВВ України від 20 квітня 2001 року №10 (згідно діючого законодавства не підлягає реєстрації в органах юстиції). Серед інших документів, зазначених у даній інструкції, обовязковими є заява потерпілого власнику підприємства акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт про розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-5 (якщо мав місце нещасний випадок) або нотаріально завірена копія, акт розслідування професійного захворювання (якщо таке встановлено) або нотаріально завірена копія, рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або нотаріально завірена копія, висновки МСЕК про ступень втрати професійної працездатності або нотаріально завірена копія, довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та інші (п.п. 4.1 5.18).

Як зазначено у п. 7 цієї Інструкції, якщо в особовій справі потерпілого або особи, яка одержує відшкодування шкоди у звязку зі смертю годувальника, відсутні деякі документи, передбачені п.п. 4-5 цієї Інструкції, то така справа ВВД Фонду від страхувальника не приймається до повного укомплектування.

Крім цього, обовязкова наявність для оформлення та здійснення відшкодування будь-яких виплат відділенням фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зазначених вище документів витікає зі змісту статей 35, 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Так, відповідно до ч. 3 ст. 36 зазначеного Закону, підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами; згідно ч. 7 цієї ж статті страхові виплати залежать, зокрема, від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; відповідно до ч. 1 ст. 38 зазначеного Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоровя.

Таким чином, для здійснення відділенням ФСС відшкодування управлінню ПФУ витрат на виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій по втраті годувальника, територіальним органам фонду мають бути надані докази на підтвердження правомірності сплати цих виплат (акт про нещасний випадок на виробництві, відповідне рішення суду, довідка МСЕК та інші).

Позивачем до суду не надано доказів щодо отримання Фондом документів на підтвердження правомірності призначення пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по всім пенсіонерам, які виїхали із зони проведення АТО та були взяті на облік позивачем, оскільки чинне законодавство України не містить приписів, які б дозволяли Фонду призначати і проводити виплати на підставі електронних документів.

Крім того, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада №595 «ОСОБА_10 питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності;

Тобто, відділення Фонду у м. Артемівську є неналежним відповідачем у частині позову, що стосується виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, оскільки у даному випадку позивач має звернутись з позовом до відділень Фонду, у яких знаходяться справи вищезазначених осіб та в яких вони перебували на обліку, та які мали здійснити переміщення на територію підконтрольну органам влади України згідно постанови Кабінету Міністрів України №595.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог у частині стягнення заборгованості зі сплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсіонерам, які у звязку із проведенням на території Донецької області АТО виїхали із зони, непідконтрольної Україні, та були взяті на облік позивачем за матеріалами електронних пенсійних справ та атестатів про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по понесених витратах на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання ОСОБА_14 та ОСОБА_1 у розмірі 301,19 грн., з яких 300 грн. за основним розміром та 1,19 грн. поштового збору, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не включив ОСОБА_14 та ОСОБА_1П до акту щомісячної звірки особових справ пенсіонерів та списку осіб, яким призначені пенсії по інвалідності в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року.

ОСОБА_14 та ОСОБА_1 були включені до акту щомісячної звірки та списку у січні 2015 року.

Між тим, з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", відповідно до якого Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" викладено у редакції Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Так, у відповідності до ч. 13 р. VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1105, до приведення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідність із Законом № 1105, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

З огляду на відсутність правових підстав для покладання на Відділення Фонду обов'язку по відшкодуванню витрат УПФУ на виплату ОСОБА_14 та ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог у цій частині.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську про стягнення заборгованості по понесених витрат за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 45247,96 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську (4), заборгованість по понесених витратах управлінням Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 рік в розмірі 752,34 грн. (сімсот пятдесят дві гривні тридцять чотири копійки), в тому числі 750 грн. витрати з основного розміру пенсії та 2,34 грн. витрати з поштового збору.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 10 вересня 2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.