Справа № 815/5709/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5709/15
УХВАЛА

15 вересня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, Міністерства юстиції України про визнання протиправним клопотання та визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, Міністерства юстиції України про визнання протиправним клопотання та визнання протиправним і скасування рішення.

Згідно вказаного позову позивач просить суд визнати протиправними, винесеними з порушенням вимог ст.ст. 3, 11 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» клопотання Приморського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2015 року і таким, що не підлягає виконанню та рішення Центрального органу України, яке оформлене Листом-Запитом Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року і скасувати цей Лист-Запит Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року про екстрадицію ОСОБА_1, 18.01.1973 року.

Як зазначає позивач у позовній заяві, Приморським районним судом міста Одеси розглядається кримінальна справа (кримінальне провадження № 0000566 від 18.10.2013 року) стосовно обвинувачення ОСОБА_1 у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 27 КК України. Згідно доданого позивачем до позовної заяви клопотання Приморського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2015 року про видачу особи для притягнення до кримінальної відповідальності, Приморським районним судом м. Одеси, для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні № 0000566 від 18.10.2013 року, було направлено до Міністерства юстиції Італійської Республіки вищезазначене Клопотання з проханням про видачу ОСОБА_1. Окрім того, на підставі документів Приморського районного суду м. Одеси до Міністерства юстиції Італійської Республіки звернулось Міністерство юстиції України з листом № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року щодо екстрадиції ОСОБА_1 для притягнення до кримінальної відповідальності в Україні.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 17 КАС України в порядку адміністративного судочинства розглядаються спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України учасниками кримінального провадження є зокрема: сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Пунктами 18, 19 ч. 2 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, в тому числі перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необгрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України, а також доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави.

Статтею 541 КПК України визначено наступні терміни: видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави; екстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин; екстрадиційний арешт - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції); тимчасовий арешт - взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Главою 44 КПК України врегульовано порядок видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція), а саме, відповідно до ст. ст. 573, 574, 575 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв'язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців.

Статтею 574 КПК України передбачено повноваження Центральних органів України, щодо екстрадиції.

Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Запити про тимчасову видачу і транзитне перевезення особи направляються та розглядаються у такому самому порядку, як і запити про видачу особи (екстрадицію). При розгляді запитів компетентних органів іноземних держав про транзитне перевезення екстрадиційній перевірці підлягають лише обставини, передбачені частинами першою і другою статті 589 цього Кодексу.

Центральний орган України має право відмовити в направленні запиту до іноземної держави, якщо існують передбачені цим Кодексом або міжнародним договором України обставини, які можуть перешкоджати видачі. Він також має право відмовити компетентному органу України у зверненні до іноземної держави, якщо видача буде явно невиправданою з огляду на співвідношення тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та ймовірних витрат, необхідних для екстрадиції.

Клопотання про видачу особи в Україну готує слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, з дотриманням вимог, передбачених цим Кодексом та відповідним міжнародним договором України.

Клопотання складається у письмовій формі і повинно містити дані про особу, видача якої вимагається, обставини і кваліфікацію вчиненого нею злочину. До клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності; 2) копія вироку з підтвердженням набуття ним законної сили, якщо видача запитується для приведення вироку до виконання; 3) довідка про відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення особою, або довідка про докази, якими підтверджується винуватість розшукуваної особи у його вчиненні; 4) положення статті закону України про кримінальну відповідальність, за яким кваліфікується кримінальне правопорушення; 5) висновок компетентних органів України про громадянство особи, видача якої запитується, складений згідно з вимогами закону про громадянство України; 6) довідка про частину невідбутого покарання, якщо йдеться про видачу особи, яка вже відбула частину призначеного судом покарання; 7) інформація про перебіг строків давності; 8) інші відомості, передбачені міжнародним договором України, який також чинний для іноземної держави, на території якої встановлено розшукувану особу.

Клопотання та передбачені частиною другою статті 575 КПК України документи підписуються слідчим, прокурором або суддею, засвідчуються печаткою відповідного органу та перекладаються мовою, передбаченою міжнародним договором України.

Клопотання про видачу особи (екстрадицію) передаються до відповідного центрального органу України через відповідну регіональну прокуратуру у десятиденний строк з дня затримання особи на території іноземної держави. У зазначений строк керівник відповідного органу досудового розслідування у складі центрального апарату органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України безпосередньо передає Генеральній прокуратурі України клопотання про видачу особи (екстрадицію).

Центральний орган України за наявності підстав, передбачених міжнародним договором України, звертається до компетентного органу іноземної держави із запитом про видачу особи в Україну. Запит про видачу направляється керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою протягом п'яти днів з дня отримання клопотання.

Відповідно до ст. 581 КПК України особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу, має право: 1) знати, у зв'язку з яким кримінальним правопорушенням надійшов запит про її видачу; 2) мати захисника і побачення з ним за умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, на присутність захисника під час допитів; 3) у разі затримання - на повідомлення близьких родичів, членів сім'ї чи інших осіб про затримання і місце свого перебування; 4) брати участь у розгляді судом питань, пов'язаних з її триманням під вартою і запитом про її видачу; 5) ознайомлюватися із запитом про видачу або одержати його копію; 6) оскаржувати рішення про тримання під вартою, про задоволення запиту про видачу; 7) висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо запиту про видачу; 8) звертатися з проханням про застосування спрощеної процедури видачі.

Особі, стосовно якої розглядається питання про видачу, і яка не володіє державною мовою, забезпечується право робити заяви, заявляти клопотання, виступати в суді мовою, якою вона володіє, користуватися послугами перекладача, а також отримати переклад судового рішення та рішення центрального органу України мовою, якою вона користувалася під час розгляду.

Якщо особа, стосовно якої розглядається питання про видачу, є іноземцем і тримається під вартою, то вона має право на зустрічі з представником дипломатичної чи консульської установи своєї держави.

Суддя зазначає, що статтею 591 КПК України встановлено порядок оскарження рішення про видачу особи (екстрадицію), а саме, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов'язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України. Якщо скаргу на рішення про видачу подає особа, яка перебуває під вартою, уповноважена службова особа місця ув'язнення негайно надсилає скаргу до слідчого судді і повідомляє про це відповідну регіональну прокуратуру. Розгляд скарги здійснюється слідчим суддею протягом п'яти днів з дня її надходження до суду. Судовий розгляд проводиться за участю прокурора, який проводив екстрадиційну перевірку, особи, щодо якої прийнято рішення про видачу, її захисника чи законного представника, якщо він бере участь у провадженні. При розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію). За результатами розгляду слідчий суддя виносить ухвалу, якою: 1) залишає скаргу без задоволення; 2) задовольняє скаргу і скасовує рішення про видачу (екстрадицію).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

Відтак, аналізуючи вказані норми КПК України, суддя дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги мають ознаки кримінально-процесуального спору та можуть бути розглянуті виключно в рамках КПК України.

Відповідна правова позиція щодо розгляду такої категорії справ (екстрадиції) в порядку саме кримінального провадження висловлена також у Постанові Пленуму ВСУ від 08.10.2004 року № 16 «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, повязаних з їх екстрадицією», зокрема у вказаній постанові Пленуму ВСУ вказується на розгляд справ, повязаних з екстрадицією саме в рамках КПК України.

Необхідно зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі Пузан проти України, судом зазначено наступне: «Право на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, втілене у статті 6 Конвенції (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод), займає провідне місце в демократичному суспільстві. ...Суд не виключає, що питання за статтею 6 Конвенції у зв'язку з рішенням про екстрадицію може бути порушене за виняткових обставин, коли біженець уже наражався або ризикує наразитися на явне незабезпечення справедливого судового розгляду його справи...».

Також, в рішеннях Європейського суду з прав людини, що стосуються екстрадиції йде посилання саме на кримінальні суди, а не адміністративні, зокрема рішення у справах: Маматкулов та Абдурасуловік проти Туреччини від 06.02.2003 року; Солдатенко проти України від 23.10.2008 року; Світлорусов проти України від 12.03.2009 року; Дубовик проти України від 15.10.2009 року; Кабулов проти України від 19.11.2009 року тощо.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному зв'язку з положеннями частини другої статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, частини п'ятої статті 234, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Відтак, усі питання, що стосуються видачі особи (екстрадиції), в тому числі діяльність органів (Центральний орган України, Прокуратура, суди) повинні розглядати і вирішувати суди у порядку кримінального судочинства.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки ці правовідносини врегульовані кримінально-процесуальним законодавством України. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Приморського районного суду м. Одеси, Міністерства юстиції України про визнання протиправними, винесеними з порушенням вимог ст.ст. 3, 11 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» клопотання Приморського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2015 року і таким, що не підлягає виконанню та рішення Центрального органу України, яке оформлене Листом-Запитом Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року і скасування Листа-Запиту Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року про екстрадицію ОСОБА_1, 18.01.1973 року, суддя вважає, що у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства позивачу необхідно відмовити та повернути позов з усіма доданими до нього матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, у звязку з тим, що для даних правовідносин законом встановлений інший порядок судового провадження.

Керуючись ст. 109, 158-160, 165 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, Міністерства юстиції України про визнання протиправними, винесеними з порушенням вимог ст.ст. 3, 11 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» клопотання Приморського районного суду міста Одеси від 18 серпня 2015 року і таким, що не підлягає виконанню та рішення Центрального органу України, яке оформлене Листом-Запитом Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року і скасування Листа-Запиту Міністерства юстиції України № 22324-0-26-15-12/15 від 31 серпня 2015 року про екстрадицію ОСОБА_1, 18.01.1973 року відмовити.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М.Тарасишина