Справа № 810/3603/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року 810/3603/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 27.03.2015 №/707.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.03.2015 податковим органом проведено фактичну перевірку ТОВ «Стейт Оіл» в рамках якої встановлено факт реалізації пляшки вина БРЮТ «Золота Балка» виробництва ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1» у якої закінчився термін придатності та яка позначена маркою акцизного податку попереднього зразка.

Наведене перевіряючими було розцінено як здійснення реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, у звязку з чим, на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» податковий орган застосував до позивача фінансову санкцію у розмірі 17000,00 грн.

Позивач такий висновок податкового органу вважає неправомірним. На підтвердження власної позиції звертає увагу суду на положення ДСТУ №4807:2007 «Вина ігристі. Технічні умови» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», якими передбачено, що вина ігристі, в яких після закінчення гарантійних строків зберігання не зявилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

У свою чергу, за змістом статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у разі зміни зразка марок акцизного податку марковані марками попереднього зразка алкогольні напої знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Позивач стверджує, що пляшка вина, щодо якої у ході перевірки виявлені порушення, видимого осаду чи помутніння не мала, відтак, у товариства не виникло обовязку знімати з реалізації відповідну алкогольну продукцію. За таких обставин, позивач вважає, що податковий орган передчасно дійшов висновку про порушення позивачем законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення у яких зазначив, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Наголошував, що реалізована позивачем пляшка вина виготовлена 11.09.2013, водночас, як слідує з етикетки, термін придатності становить 12 місяців. Враховуючи, що на момент реалізації зазначеної пляшки термін придатності минув і позивач не зняв відповідну продукцію з реалізації, податковим органом правомірно застосовані штрафні санкції.

Позивач у судове засідання, призначене на 16.09.2015 не прибув. Разом з тим, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Представник відповідача, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання, призначене на 16.09.2015, також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України та беручи до уваги положення частини четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», ідентифікаційний код 39436796, місцезнаходження: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 25, зареєстроване 10.10.2014 як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 35-36).

12 березня 2015 року посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області, на підставі наказу від 26.02.2015 №64, направлень від 11.03.2015 №798 та №799 проведено фактичну перевірку АЗК з магазином, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Леніна, буд. 1-В та належить ТОВ «Стейт Оіл».

Результати перевірки оформлені актом про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 12.03.2015 №377/10-36-21/39436796 (далі акт перевірки) (а.с. 51-52).

У ході перевірки податковим органом встановлено факт реалізації пляшки вина ігристого білого БРЮТ «Золота Балка», місткістю 0,75 л, 10,0-13,5% об., виробництва ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1» по ціні 82,00 грн., дата виготовлення 11.03.2015, термін придатності 12 місяців, що маркована маркою акцизного податку АВ 27 АААШ 034937 07/13.

Оскільки термін придатності вказаного алкогольного напою на момент перевірки сплинув, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, що виявилось у зберіганні алкогольного напою, маркованого недійсною (не встановленого зразка) маркою акцизного податку.

Висновки акта перевірки покладено ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області в основу прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій від 27.03.2015 №/707, за яким до позивача, відповідно до абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 13).

Не погоджуючись з рішенням відповідача про застосування фінансових санкцій, позивач оскаржив його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку, однак, за результатами розгляду скарг рішення залишене без змін, а скарги без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Відповідно статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно із пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно з пунктом 226.7 статті 226 Податкового кодексу України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Відповідно до пункту 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі Положення), наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до абзацу 5 пункту 20 цього Положення, вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

При цьому, алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Наведені положення кореспондуються з приписами абзацу 4 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до яких у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Абзацом 2 пункту 20 Положення передбачено, що контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до пункту 228.9 статті 228 Податкового кодексу України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно із абзацом 15 частини 2 статті 17 вказаного Закону, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави стверджувати, що у випадку зміни ставок акцизного податку чи запровадження нових зразків марок акцизного податку, субєкти господарювання можуть здійснювати реалізацію вже виготовленої алкогольної продукції, позначеної марками попереднього зразка за умови, що така реалізація відбувається в межах терміну придатності для споживання продукції.

Судом встановлено, що 11.03.2015 ТОВ «Стейт Оіл» було реалізовано пляшку вина ігристого білого БРЮТ «Золота Балка», місткістю 0,75 л, 10,0-13,5% об., виробництва ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1» по ціні 82,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку №456086 від 11.03.2015 (а.с. 56).

Як вбачається з етикетки зазначеної пляшки вина, датою виробництва є 11.09.2013, гарантійний термін зберігання становить 12 місяців, тобто гарантійний термін зберігання сплинув 11.09.2014 (а.с. 33).

Суд зазначає, що визначення поняття строку (терміну) придатності наведено у Законі України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII. Так, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що строк (термін) придатності це строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору.

Законом України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини» від 23.12.1997 № 771/97-ВР визначено поняття строку придатності як проміжку часу, визначеного виробником харчового продукту, протягом якого, у разі додержання відповідних умов зберігання, транспортування, харчовий продукт зберігає відповідність обов'язковим параметрам безпечності та мінімальним специфікаціям якості.

Обов'язкові вимоги до якості вин визначені у ДСТУ 4806:2007 «Вина. Загальні технічні умови».

Цей стандарт поширюється на вина, що не містять діоксид вуглецю, які виробляють з виноградних оброблених виноматеріалів, розлиті у спожиткову тару і призначені для реалізації у сфері торгівлі та громадського харчування.

Пунктом 13.1 ДСТУ 4806:2007 встановлено, що підприємство-виробник гарантує відповідність вин ігристих вимогам цього стандарту у разі дотримання умов транспортування і зберігання.

Відповідно до пункту 13.2 ДСТУ 4806:2007 гарантійний термін зберігання вин ігристих з дня їх випуску - не менше 6 місяців.

Гарантійний термін зберігання вин ігристих, який встановлений цим стандартом, є мінімальним терміном, протягом якого виробник несе відповідальність за невідповідність показників якості продукції нормативним вимогам, і не є терміном придатності вин ігристих до споживання. Виробники вин ігристих мають право встановлювати власний гарантійний термін зберігання вин ігристих, який перевищує мінімальний гарантійний термін, установлений цим стандартом, з обов'язковою відповідальністю за відповідність їх якості нормативним вимогам. Власний гарантійний термін повинен бути внесений у розроблені виробником технологічні інструкції на окремі найменування продукції, які затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з сільського господарства у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 13.3 ДСТУ 4806:2007 вина ігристі, в яких після закінчення встановленого гарантійного терміну зберігання не з'явилися ознаки помутніння та видимий осад, залишаються придатними до подальшого зберігання і реалізації.

Отже, зазначений виробником на етикетці пляшки вина ігристого білого БРЮТ «Золота Балка» термін зберігання 12 місяців є мінімальним терміном, протягом якого виробник гарантує відповідність продукції вимогам нормативно-правових актів щодо якості та безпеки.

При цьому, суд акцентує увагу, що аналіз змісту пункту 13.2 у взаємозвязку з пунктом 13.3 ДСТУ 4806:2007 свідчить, що поняття «гарантійний строк зберігання» не є тотожним поняттю «термін придатності», з чого слідує, що сплив гарантійного строку зберігання ігристих вин автоматично не спричиняє закінчення строку придатності вин ігристих до споживання, за умови, що відповідна пляшка вина не має ознаки помутніння та видимого осаду.

Такий висновок узгоджується з вимогами, що визначені Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 пунктом 15 яких встановлено, що вина шампанські, ігристі та тихі, вермути, коньяки України і бренді, в яких після закінчення гарантійних строків зберігання не зявилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Аналогічні приписи містить й стаття 5 Закону України «Про виноград та виноградне вино» від 16.06.2005 року № 2662-IV (із змінами та доповненнями).

Разом з тим, суд зазначає, що акт перевірки не містить будь-яких посилань, що реалізована позивачем пляшка вина мала ознаки помутніння, чи містила видимий осад.

Суд наголошує, що акт перевірки із відображенням у ньому одного лише твердження щодо закінчення гарантійного строку зберігання не може бути покладений в основу висновку про реалізацію (зберігання) субєктом господарювання алкогольної продукції без марки акцизного податку встановленого зразка.

Досліджуючи акт перевірки як основний доказ на який посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів, суд вважає, що він не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення позивачем правил реалізації алкогольної продукції з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, опису дій, вчинених ревізорами у ході фактичної перевірки.

Суд вважає, що у випадку встановлення у ході перевірки порушень, складання актау перевірки повинно супроводжуватись повним фіксуванням та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин і зазначеного висновку, в тому числі, шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото і відеозасобами, відібрання та опечатування зразків продукції, детального опису порушення, учасників такого порушення та опису усіх дій, запитань і пропозицій, вчинених під час перевірки, для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених Законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення, а також обставин, що їм перешкоджали.

Посадові особи відповідача під час перевірки наведених вимог не виконали. Як вбачається з акта перевірки, зразки продукції не відбирались, сам акт перевірки не містить жодних доказів на підтвердження обставин, що стали підставою для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до абзацу 15 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З тексту акта перевірки вбачається, що при фіксуванні правопорушення перевіряючими був взятий до уваги лише факт закінчення гарантійного терміну зберігання вина, а стан вина з метою встановлення закінчення на момент проведення фактичної перевірки терміну придатності такого алкогольного напою до споживання не досліджувався.

У свою чергу, судом з метою перевірки обставин відображеного в акті перевірки правопорушення було допитано у якості свідка ГДРІ контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_2, який проводив фактичну перевірку.

Свідок зазначив, що під час перевірки пляшки вина ігристого білого БРЮТ «Золота Балка», місткістю 0,75 л, 10,0-13,5% об., виробництва ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1», що маркована маркою акцизного податку АВ 27 АААШ 034937 07/13, було встановлено, що термін її придатності сплинув 11.09.2014, про що свідчив відповідний запис на етикетці. Наведена обставина і була покладена в основу висновку про порушення позивачем статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». При цьому, свідок підтвердив, що візуальним оглядом пляшки вина ним було встановлено видимий осад та помутніння.

Однак, на уточнююче запитання суду з приводу підстав не відображення зазначених обставин в акті перевірки, свідок пояснив, що не має спеціальних знань, а тому не зміг належним чином зафіксувати даний факт в акті.

До наданих свідком пояснень суд ставиться критично, оскільки з аналізу наведених вище положень ДСТУ 4806:2007 слідує, що помутніння та осад, які б могли свідчити про непридатність вина до споживання, а відповідно і про закінчення терміну придатності, повинні бути видимі без застосування будь-яких спеціальних засобів чи знань.

Окрім того, у судовому засіданні судом було оглянуто пляшку вина ігристого білого БРЮТ «Золота Балка», що маркована маркою акцизного податку АВ 27 АААШ 034937 07/13, щодо якого встановлено порушення, але жодних ознак помутніння чи осаду, про які стверджує свідок, як судом так і відповідачем встановлено не було.

При цьому, на етикетці пляшки вина зазначено також наступну інформацію: «гарантійний термін зберігання - 12 місяців. Продукція придатна для подальшого зберігання та реалізації, якщо в ній після закінчення гарантійного терміну, не з'явилося помутніння та видимого осаду», що відповідає вимогам підпункту 8.1 пункту 8 «Маркування» ДСТУ 4806:2007.

Таким чином, суд вважає, що висновки акта перевірки, які покладені в основу прийнятого рішення про застосування фінансових санкцій ґрунтуються на безпідставних та необґрунтованих припущеннях відповідача, тому, рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області від 27.03.2015 №/707 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що штраф застосований до позивача за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв; алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Водночас, жодних доказів щодо наявності саме зазначених порушень як і відповідних фактів посадовими особами податкового органу у акті перевірки не зафіксовано, а відповідачем під час розгляду справи суду не надано.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, жодних доказів, що підтверджували б правомірність оскаржуваного рішення, у ході розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн. згідно платіжного доручення № 35687 від 05.08.2015.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про застосування фінансових санкцій від 27.03.2015 №/707.

3. Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (ідентифікаційний код 39436796, місцезнаходження: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 25) документально підтверджені судові витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп. згідно платіжного доручення № 35687 від 05.08.2015 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 16.09.2015