Справа № 1170/2а-1783/12.
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Справа № 1170/2а-1783/12.

провадження № 2-ап/811/10/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області

до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградської області

про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області (далі позивач) звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградської області (далі відповідач) з вимогою визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградської області неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 травня 2012 року ВП №32561559 як безпідставну та таку, що суперечить чинному законодавству.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про накладення на боржника управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську штрафу від 14 травня 2012 року не відповідає вимогам закону, а саме п.1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень та пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України „Про виконавче провадження. Позивач вказав, що у назві виконавчого документу, на підставі якого винесено постанову, відсутній номер, що унеможливлює зясувати підстави та предмет відповідно до яких винесено оскаржувану постанову, також постанова не містить мотивувальної частини з посиланням на закон, постанова не містить даних про особу боржника, документ не завірено печаткою, державний виконавець не звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, тобто Управління Пенсійного Фонду України в м.Світловодську та Світловодському районі.

В судове засідання представник позивача не прибув, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с.72).

Відповідач в судове засідання не прибув, своїм правом на надання письмових заперечень проти позову не скористався, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.75).

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Крім того, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина шоста статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, суд вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні за наявними у справі доказами.

Розглянувши вказану адміністративну справу у порядку письмового провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, суд

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №36953757 про стягненню з Управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську Кіровоградської області суму штрафу на користь Держави в розмірі 1020,00 грн.

14 травня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 винесено постанову ВП № 32561559 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови про накладення суми штрафу у розмірі 1020,00 грн. на Управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську Кіровоградської області, виданою 09 квітня 2012 року (а.с.54).

14 травня 2012 року зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 травня 2012 року супровідним листом №10361 направлено на адресу Управління Пенсійного фонду України в м.Світловодську - сторони виконавчого провадження (а.с.54).

Як вбачається матеріалів справи, позовні вимоги щодо неправомірності дій державного виконавця базуються, висновках позивача про відсутності підстав для її застосування та твердженнях щодо неналежного оформлення оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 № 606-XIV (далі Закон), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України Про виконавче провадження (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, якщо виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно частини першої статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відтак, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, відповідно до положень даного Закону відповідач зобов'язаний вчинити сукупність дій, спрямованих на примусове виконання зазначених рішень, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів.

Так, відповідно до статті 75 Закону України Про виконавче провадження після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

При цьому, згідно підпункту 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженою Наказом Мінюсту від 02.04.2012, № 512/5, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

Згідно частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, дослідивши постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 травня 2012 року ВП №325611559 у контексті її належного оформлення, із зазначенням відповідних обовязкових реквізитів, передбачених підпунком 1.5.1. пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 №512/5, вважає, що оскаржувана постанова містить всі обовязкові реквізити, що висуваються до такого роду документів.

Відсутність у постанові про відкриття виконавчого провадження номеру виконавчого документа не є підставою для скасування постанови, оскільки законодавством не передбачено обовязковості такого зазначення. Натомість обовязковим реквізитом є назва виконавчого документа, інформація про те, коли та ким виданий, резолютивна частина документа. Ідентифікувати вказану постанову можливо за датою прийняття виконавчого документу та сторонами.

Крім того, виходячи з положень Закону та статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України у їх системному звязку, суд зазначає, що державний виконавець звертається з поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником після відкриття виконавчого провадження та не може вчиняти таких дій на стадії до відкриття виконавчого провадження.

Відтак, необґрунтованими є доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження постанова про накладення штрафу не була скасована або визнана протиправною, дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови були правомірними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно з статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2