Справа № 813/3546/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року № 813/3546/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

з участю представників

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про стягнення заробітної плати за час відпустки та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про стягнення заробітної плати за 4 календарні дні відпустки за попереднім місцем роботи з 06.10.2012 року по 06.10.2013 року в розмірі 3177 грн. 40 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що право на отримання заробітної плати за невикористану частину щорічної основної відпустки за попереднім місцем роботи гарантовано ч.4 ст.115 КЗпП України.

Позивач просить справу розглядати без його участі.

В свою чергу, відповідач, у запереченні на позовну заяву, вважає, що позивач не має права на отримання невикористаної за попереднім місцем роботи відпустки, оскільки довідка, видана Сніжнянським міським судом Донецької області, датована 17.10.2014 року, а позивач виключений зі штату цього суду 23.02.2015 року. Крім того, відповідач зазначає про те, що він керувався розясненням Державної судової адміністрації України.

Представник відповідача дала аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив таке.

Наказом Голови Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015 року за №75/В позивачу надано не використану частину щорічної основної відпустки за попереднім місцем роботи, за період роботи з 06.10.2012 року по 06.10.2013 року тривалістю 4 календарні дні починаючи з 21.07.2015 року по 24.07.2015 року включно.

Підставою для прийняття згаданого наказу були заява позивача та довідка Сніжнянського міського суду Донецької області від 17.10.2014 року за №22.

Листом від 10.07.2015 року за №054288/15 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області згаданий наказ повернуто без виконання, оскільки відсутні документи в підтвердження наявності у позивача невикористаних днів відпусток.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, з наступними змінами та доповненнями, голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Пунктом 3.11 Розділу 3 Методичних рекомендацій щодо ведення обліку кадрів і кадрового діловодства в місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затверджених наказом Державної судової адміністрації України від 20 березня 2007 року №24, заяви про призначення, переведення на іншу посаду, звільнення з посади, про надання відпусток тощо оформляються працівником власноручно і підписуються із зазначенням дати. За змістом заяви, продовжується у згаданому пункті, головою суду приймається відповідне рішення, яке відображається в резолюції, що накладається на заяву, на підставі якої працівник апарату суду, відповідальний за ведення кадрового діловодства, готує проект відповідного наказу.

Наказ «Про надання частини невикористаної щорічної основної відпустки судді Радченку В.Є.» прийнято у відповідності до наведених норм, ніким не оспорено та не визнано протиправним, а тому такий підлягає до виконання.

Як передбачено ч.4 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.21 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, з наступними змінами та доповненнями, заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Таким чином, щорічна основна відпустка є оплачуваною.

У відповідності до положень ч.1 ст.148 цього ж Закону, Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно з ч.1 ст.151 згаданого Закону, територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Як вбачається зі змісту наведених норм органи Державної судової адміністрації України здійснюють фінансове забезпечення судів.

При цьому, згадані органи, в тому числі і відповідач, не наділені повноваженнями надавати оцінку наказам голів судів та повертати їх без виконання.

Наведені обставини та норми чинного законодавства дозволяють суду прийти до висновку про те, що відповідач діяв не у відповідності до наведених норм та не забезпечив фінансово виконання наказу голови суду.

При цьому, суд перевіряючи правильність обчислення розрахунку суми заробітної плати, яку позивач просить стягнути, вважає її помилковою з наступних міркувань.

Обчислення заробітної плати при наданні працівникам щорічної відпустки регулюється положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100, з наступними змінами та доповненнями.

При цьому, розрахунок заробітної плати позивачем зроблено без урахування положень п.2 Розділу ІІ цього Порядку. Зокрема, як вбачається з розрахунку позивача сума позову обчислена виходячи з виплат зазначених у розрахунковому листі за червень 2015 року, а не за фактично відпрацьований час.

Відтак, сума позову не можу вважатись обґрунтованою.

Однак, враховуючи те, що позивач, скориставшись гарантованим законодавцем правом, просить справу розглядати без його участі та у строки передбачені чинним законодавством, положення ч.2 ст.11 та ч.2 ст.162 КАС України, та те, що суд не може втручатись у внутрішню компетенцію органу державної влади, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача у спосіб спонукання до вчинення дій відповідача зобовязати нарахувати та виплатити заробітну плату згідно наказу голови суду.

Що стосується, вимоги про стягнення моральної шкоди, то у задоволенні такої належить відмовити, оскільки позивачем не подано доказів у підтвердження обставин спричинення такої.

При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача, оскільки такі стосуються оцінки наказу та виходять за межі як його компетенції так і повноважень суду, оскільки такий не є предметом спору.

Крім того, у відповідності до положень ст.237-1 КЗпП України, моральна шкода відшкодовується власником або уповноваженим органом.

У спірних правовідносинах роботодавцем ж Держава України, а відповідач лише здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади, а тому не може вважатись уповноваженим органом, з якого належить стягнути моральну шкоду.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі зі сторін спору не належить стягувати.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Чоловського, 2, нарахувати та виплатити ОСОБА_2, що мешкає за адресою м.Львів, вул.Величковського, 24/43 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату на підставі наказу Голови Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015 року за №75/В «Про надання частини не використаної щорічної основної відпустки судді Радченку В.Є.».

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 вересня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк