Справа № 2-а-5089/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 р. Справа № 2-а-5089/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Димчишиній Тетяні Вікторівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2 районного центру зайнятості

до: ОСОБА_3

про: стягнення 1363,34 грн. незаконно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - ОСОБА_2 РЦЗ) з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 1363,34 грн. незаконно отриманих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.05.2009 року та 23.04.2010 року ОСОБА_2 РЦЗ ОСОБА_3 надавався статус безробітного та призначалася виплата допомоги по безробіттю відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Проведеною перевіркою обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, проведеної посадовою особою позивача встановлено, що ОСОБА_3 у період отримання допомоги по безробіттю був зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на 25.08.2010 року ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 24.11.2008 року та 25.08.2010 року вніс рішення про припинення підприємницької діяльності. Вказане, на думку позивача, призвело до не дотримання відповідачем вимог ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо подання особою до центру зайнятості відомостей, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. З врахуванням вищевикладеного ОСОБА_2 РЦЗ прийнято наказ від 16.08.2010 року №113 про повернення коштів ОСОБА_3, виплачених йому як допомога по безробіттю у сумі 3118,18 грн. На дату звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість у сумі 1363,34 грн., заборгованість у сумі 1754,84 грн. він добровільно погасив. Оскільки, відповідач у визначений законодавством термін добровільно не повернув у повному розмірі отриману допомогу по безробіттю, ОСОБА_2 РЦЗ звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з ОСОБА_3 допомоги по безробіттю у сумі 1363,34 гривень.

У судовому засіданні представник позивача просив зменшити суму позовних вимог, оскільки, відповідач 27.12.2010 року сплатив до ОСОБА_2 РЦЗ заборгованість у сумі 600,0 грн., що підтверджено квитанцією №100918.764.1. Крім того, представник позивача у судовому засіданні просив суд стягнути з відповідача решту отриманої допомоги по безробіттю у сумі 763,34 гривень.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 27.12.2010 року, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив суд розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_2 РЦЗ з заявами від 05.05.2009 року і від 23.04.2010 року про працевлаштування та надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" і "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 6-7). У вказаних заявах відповідач зазначив, що він не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсії не отримує.

Керуючись ч.1 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства праці і соціальної політики України №307 від 20.11.2000, ОСОБА_2 РЦЗ ОСОБА_3 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 05.05.2009 року та з 23.04.2010 року (а.с. 15-16).

Відповідно до ст. ст. 35, 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №232/16248 від 12.03.2009 року, позивачем подано до державного реєстратора у ОСОБА_2 районі лист-запит від 12.08.2010 року №02-04/649 щодо перебування відповідача на обліку в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 20-22). Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11) ОСОБА_3 зареєстровано фізичною особою - підприємцем з 24.11.2008 року та вніс рішення про припинення підприємницької діяльності 25.08.2010 року.

13.08.2010 року посадовою особою позивача складено акт №38 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 12-13), яким встановлено факт реєстрації ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця під час перебування на обліку в ОСОБА_2 РЦЗ та отримання допомоги по безробіттю у загальній сумі 3118,18 гривень.

Згідно з п.п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 №357, у разі встановлення центрами зайнятості недостовірних даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою та відшкодування коштів приймається директором центу зайнятості і оформляються наказом.

З метою недопущення нецільового використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, керуючись ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", директором ОСОБА_2 РЦЗ прийнято наказ №113 від 16.08.2010 року про повернення коштів ОСОБА_3 (а.с. 14). Так, зв'язку з тим, що ОСОБА_3 у період отримання допомоги по безробіттю одночасно був зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідача зобов'язано повернути кошти, що були затрачені Фондом на виплату йому допомоги по безробіттю в сумі 3118,18 гривень.

До суду надано підтвердження повернення ОСОБА_3 ОСОБА_2 РЦЗ неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 2354,54 грн. (а.с. 17-19, 37).

Суд приймає до уваги заяву відповідача від 27.12.2010 року, в якій він вказав, що позов визнає повністю.

Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Абзац 1 ч. 3 цієї статті Закону передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 11.03.2008 року №125/116, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

З системного аналізу встановлених в судовому засіданні обставин адміністративної справи та положень чинного законодавства, судом встановлено, що кошти по безробіттю, виплачені Ребезі ОСОБА_2 РЦЗ, отримані ним протиправно, на підставі недостовірних відомостей, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідачем надано до суду підтвердження сплати суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 2354,54 грн., доказів про сплату решти заборгованості у сумі 763,34 грн. ОСОБА_3 не надано. Крім того, суду приймає до уваги факт визнання позовних вимог повністю.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи встановлені з матеріалів адміністративної справи обставини, вищезазначені положення чинного законодавства України та визнання відповідачем позовних вимог, суд, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 763,34 грн. допомоги по безробіттю є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_2 районного центру зайнятості з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, допомогу по безробіттю в сумі 763,34 грн. (сімсот шістдесят три гривні тридцять чотири копійки).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

30.12.2010