Справа № 2а/0536/4202/11
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Добінчак О.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року справа №2а/0536/4202/11 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрко І.В.

суддів Блохін А. А. , Компанієць І.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Микитівському районі міста Горлівки Донецької області на постанову Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 10 червня 2011 року у справі № 2а/0536/4202/2011 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Микитівському районі міста Горлівки Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася 14.03.2011 року до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за статтею 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія по втраті годувальника встановлюється в розмірі не менше 50% пенсії померлого годувальника, яка відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12 ( далі Закон № 796) у інваліда 2 групи не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, за статтею 52 Закону № 796 повинна призначатись щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сімї в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 10 червня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії відповідача протиправними та зобовязано провести позивачці з 30.09.2010 року перерахунок пенсії у звязку з втратою годувальника відповідно до ст.ст. 50, 52, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 ч. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії із розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що пенсія позивачці сплачується згідно з розмірами, визначеними Постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530. Крім того, статтею 54 Закону № 796 не визначені мінімальні розміри пенсії по втраті годувальника.

За нормами ч. 2 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка є дружиною померлого 29.09.2010 року ОСОБА_3, який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом 2 групи (а.с.8 9) .

Хвороба, яка призвела до смерті ОСОБА_3, повязана з виконанням обовязків військової служби по ліквідацією наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС ( а.с. 9 ).

На момент смерті ОСОБА_3 позивачка перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований між ними 16 січня 1987 року (а.с. 7), вони проживали разом.

Після смерті чоловіка позивачка отримує пенсію по втраті годувальника, померлого внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою (посвідчення № 516216 а.с.6).

Згідно частини 3 статті 54 Закону № 796 обчислення і призначення пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ( далі Закон № 1058).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058 пенсія у звязку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сімї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно частини 4 статті 54 Закону № 796 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону № 1058 щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Право на отримання позивачкою пенсії по втраті годувальника встановлено Конституцією України та Законом № 796 і відповідачем не оспорюється, така пенсія позивачці виплачується, але виходячи з інших розмірів, ніж встановлені статтями 52 та 54 Закону № 796. По суті спір між сторонами стосується лише розміру компенсації, який підлягає виплаті позивачці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що позивачка має право на отримання пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% від мінімальної пенсії інваліда 2 групи, а саме, 8 мінімальних пенсій за віком, а також на отримання щомісячної компенсації за втрату годувальника в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статей 37 Закону № 1058 та статей 52, 54 Закону № 796.

Доводи відповідача, що розмір пенсії позивачки повинен визначатись виходячи з розміру пенсії по інвалідності померлого годувальника, яка встановлена пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, суд вважає необґрунтованими, оскільки статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами. Крім того, Закон № 796 є спеціальним Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок… соціального захисту потерпілого населення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 796 виплат, не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що при визначенні розміру пенсії померлого годувальника, з якої треба обчислювати розмір пенсії та щомісячної компенсації позивачки, необхідно застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки на час існування спірних відносин розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише цією статтею, а також враховуючи положення частини 7 статті 9 КАС України щодо аналогії закону.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду винесена законно та обґрунтовано, підстав для її скасування не вбачається, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195-197, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Микитівському районі міста Горлівки Донецької області на постанову Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 10 червня 2011 року у справі № 2а/0536/4202/2011 залишити без задоволення.

Постанову Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 10 червня 2011 року у справі № 2а/0536/4202/2011 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пґять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Юрко

Судді А.А.Блохін

ОСОБА_4