Справа № 815/6957/13-а
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2013-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/6957/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2013 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Довгальової Г.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій щодо відмови у внесенні змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу), зобовязання внести зміни до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу), зобовязання провести доплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позову Позивачем зазначено, що 25.05.2013 року наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 № 66 о/с Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України за ст. 64 п. «ж» - «за власним бажанням». Перед звільненням військово-лікарську комісію Позивач не проходив, проте 04.06.2013 року Позивач звернувся із рапортом про надання йому направлення для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої 01.07.2013 військово-лікарською комісією ГУМВС України в Одеській області було прийнято рішення, яким станом на момент звільнення Позивача було визнано непридатним для проходження служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, також встановлено, що захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. 08.07.2013 року медико-соціальною експертною комісією Позивачеві було встановлено III групу інвалідності, крім того Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області Позивачеві призначена пенсія по інвалідності. 13.08.2013 року Позивач звернувся до Одеського державного університету внутрішніх справ з заявою про внесення змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 року № 66 о/с в частині зміни причини звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу), проте 26.08.2013 року в задоволенні його заяви було відмовлено. Як зазначено Позивачем, рішення про відмову у внесенні змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 року № 66 о/с в частині зміни причини звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) - є таким, що порушує його права, у звязку з чим Позивач звернувся до суду.

Представник Позивача, ОСОБА_2, в судовому засіданні просив задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в адміністративному позові (а.с. 2-6).

Представник Відповідача, ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову (а.с. 33-34), та наданих письмових доказів. Крім того, представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, що керівництвом Одеського державного університету внутрішніх справ 26.08.2013 року у відповідності до чинного законодавства України була надана відповідь на звернення Позивача від 13.08.2013 року, в якому зазначено, що особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через хворобу за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби, про що позивача було попереджено 05.06.2013 р. при видачі направлення для проходження військово-лікарської комісії. Крім того, 07.11.2012 року Позивачу надавалось направлення для проходження військово-лікарської комісії за № 114, проте в подальшому Позивач сам відмовився від завершення її проходження, про що усно повідомив керівництво університету, а, надалі, виявив бажання звільнитися з органів внутрішніх справ без результатів проходження військово-лікарської комісії.

Представник Відповідача додатково зазначив, що Позивач сам в позовній заяві визнав той факт, що законодавством закріплено право працівника визначити підставу свого звільнення зі служби, що і було зроблено позивачем поданням рапорту про звільнення за власним бажанням, таким чином в діях Відповідача відсутнє порушення чинного законодавства щодо звільнення зі служби ОСОБА_1 На підставі вищевикладеного представник Відповідача просив суд відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши та проаналізувавши позовну заяву, заперечення по справі та надані Відповідачем письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

10.05.2013 року ОСОБА_4 подано рапорт на імя ректора Одеського державного університету внутрішніх справ про звільнення з ОВС за власним бажанням (а.с. 30).

На підставі вказаної заяви та подання про звільнення від 25.05.2013 року відповідно до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 66 о/с від 25.05.2013 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) підполковника міліції ОСОБА_1 (а.с. 31).

05.06.2013 року ОСОБА_4 подано рапорт на імя ректора Одеського державного університету внутрішніх справ про видачу направлення для проходження військово-лікарської комісії, в якому Позивачем зазначено, що будь-яких претензій до Одеського державного університету внутрішніх справ та його працівників не має. Позивач також зазначив, що попереджений про те, що за результатами проходження військово-лікарської комісії зміни до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 66 о/с від 25.05.2013 року в частині пункту звільнення Позивача ща власним бажанням вноситися не буде (а.с. 32).

01.07.2013 року військово-лікарською комісією ГУМВС України в Одеській області видано свідоцтво про хворобу № 695/2, згідно якого встановлено, що ОСОБА_4 непридатний до військової служби в мирний час, крім того, встановлено, що захворювання Позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 8-10).

13.08.2013 року ОСОБА_4 подано заяву на імя ректора Одеського державного університету внутрішніх справ про внесення змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 66 о/с від 25.05.2013 року в частині звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) (а.с. 6).

26.08.2013 року ОСОБА_4 отримано відповідь в.о. ректора Одеського державного університету внутрішніх справ за вих. № Я-46 на вказану заяву про неможливість внесення змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 66 о/с від 25.05.2013 року в частині звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) (а.с. 7).

Судом також встановлено, що 01.11.2012 року Позивач також звертався до Відповідача із заявою про видачу йому направлення на проходження військово-лікарської комісії у звязку із погіршенням стану здоровя, 07.11.2012 року Позивачем було отримано направлення на проходження військово-лікарської комісії № 114, проте Позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії (а.с. 29-30).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 № 114, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Положення)

Відповідно до п. 10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пп. б п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до пп. «ж» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85 затверджено Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС та Порядок проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС.

Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженим наказом МВС від 06.02.2001 року № 85, не передбачено обов'язкове проходження особою, яка звільняється, медичного огляду в окружній військово-лікарській комісії ГУМВС (далі Положення № 85).

Разом з тим, за приписами п. 1.3 вказаного Положення № 85, основним завданням військово-лікарської комісії, зокрема, є проведення військово-лікарської експертизи визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Відтак, Положення № 85 не обмежує права осіб рядового й начальницького складу ОВС, що звільнилися зі служби, на проведення стосовно цих осіб військово-лікарської експертизи.

Відповідно до п. 1.52 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС якщо колишній працівник органів внутрішніх справ із числа осіб рядового й начальницького складу порушує питання про визначення його придатності до служби чи перегляд постанови BЛK, винесеної на час його фактичного звільнення з органів внутрішніх справ, то підрозділ по роботі з особовим складом органу внутрішніх справ за місцем проживання такої особи направляє до відповідної BЛK, яка знаходиться в місцевості, де він мешкає, його заяву та особову справу, а на пенсіонерів МВС, крім того, пенсійну справу, картку амбулаторного хворого (медичну книжку), акти медичного огляду за період служби та інші медичні документи. ВЛК за потреби додатково запитує і разом з головними спеціалістами Управління охорони здоров'я (відділу) служби вивчає подані документи. Якщо при цьому встановлено, що є підстави для задоволення прохання, то BЛK дає експертну оцінку цим документам після стаціонарного обстеження з метою встановлення його придатності до служби на період звільнення. Рішення ВЛК оформляється протоколом і довідкою (додаток 11) у 3-х примірниках. При цьому військово-лікарська комісія виносить постанову про придатність особи до служби в органах внутрішніх справ та причинний зв'язок її захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва) зі службою.

Згідно з п. 1.63 вказаного Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду ВЛК свої постанови виносять на час фактичного огляду даної особи. Щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу ОВС, військовослужбовців, які не проходили медичного огляду у ВЛК при звільненні зі служби, постанови виносяться на час фактичного звільнення з ОВС на підставі медичних документів.

Пунктом 2.14 Положення № 85 передбачено, що якщо постанови про придатність до служби колишніх осіб вищого, старшого чи середнього начальницького складу органів внутрішніх справ і осіб офіцерського складу запасу (у відставці) на період звільнення їх з органів внутрішніх справ і внутрішніх військ МВС призводять до зміни формулювання наказу про звільнення, то вони підлягають затвердженню вищою за статусом штатною ВЛК. Остаточні постанови в цих випадках виносяться Центральною військово-лікарською комісією МВС.

Відтак, суд дійшов висновку, що чинне законодавство передбачає можливість зміни підстави звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з виявленням того, що на момент звільнення особа за станом здоров'я була непридатною до служби.

Проте судом встановлено та підтверджено представником Позивача в судовому засіданні, що Позивачем на момент звернення до Одеського державного університету внутрішніх справ із заявою про внесення змін до наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) свідоцтво про хворобу № 695/2 від 01.07.2013 року, видане ВЛК ГУ МВС України в Одеській області, не затверджувалось вищою за статусом ВЛК, як того вимагає п.2.14 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС, у зв'язку з чим таке свідоцтво не могло бути підставою для прийняття Відповідачем рішення про зміну підстави звільнення Позивача з органів внутрішніх справ.

Ураховуючи викладене, до затвердження в установленому порядку виданого Позивачеві свідоцтва про хворобу у Відповідача відсутні підстави для вирішення питання про зміну підстави звільнення позивача на п. 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відтак Відповідачем правомірно залишено без задоволення заяву Позивача від 13.08.2013 року.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій щодо відмови у внесенні змін до наказу ОДУВС від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) є необґрунтованими та недоведеними.

У звязку з тим, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій щодо відмови у внесенні змін до наказу ОДУВС від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу), суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про зобовязання внести зміни до наказу ОДУВС від 25.05.2013 року № 66 о/в в частині зміни причин звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу) та зобовязання провести доплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки зазначені вимоги є похідними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови у внесенні змін до наказу від 25.05.2013 року №66 о/в в частині зміни причини звільнення з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу); зобовязання внести зміни до наказу від 25.05.2013 року №66 в частині зміни причини звільнення ОСОБА_1 з п. 64 «ж» (у запас за власним бажанням) на п. 64 «б» (у запас через хворобу); зобовязання провести доплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відмовити в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

25 листопада 2013 року.