Справа № 2-а-4948/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-4948/10/0270

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 р. м. Вінниця Справа № 2-а-4948/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича, розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали справи

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Южметтехпром"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція у м. Вінниці (далі - ДПІ у м. Вінниці, позивач) із адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Южметтехпром" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість, податку на прибуток, а також збору за спеціальне водокористування, за ТОВ "Южметтехпром" утворилась заборгованість, що і стало підставою для звернення податковим органом до суду.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 12 січня 2012 року відкрив скорочене провадження у даній справі та запропонував відповідачу в 10-денний термін надати письмові заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Зазначену ухвалу відповідач отримав 19 січня 2012 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, однак, у визначений строк відповідач письмових заперечень на позовну заяву не направив.

Таким чином, позиція відповідача щодо адміністративного позову не відома.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі - суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав щодо прийняття рішення про задоволення позову в порядку письмового провадження, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Южметтехпром" здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 20.08.2001 року, дата заміни свідоцтва про державну реєстрацію у зв'язку зі зміною місцезнаходження юридичної особи - 29.11.2007 року. (а.с.107).

Як платник податків ТОВ "Южметтехпром" взяте на податковий облік в ДПІ у м. Вінниці.

Судом встановлено, що податкова заборгованість з податку на додану вартість у відповідача виникла внаслідок часткової сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання в податковій декларації з податку на додану вартість № 225857 від 19.10.2010р., в якій сума ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет відповідачем визначена в розмірі 407 270 грн. (а.с.116), крім того, 22.06.2010р. відповідачем подано уточнюючий розрахунок до декларації за січень 2010 року № 107006, яким визначено збільшену суму податкового зобов'язання на 554 206 грн. (а.с.101).

Внаслідок часткової сплати відповідачем податкового зобов'язання з ПДВ, сума заборгованості становить 846 672,28 грн.

Заборгованість з податку на прибуток у відповідача рахується внаслідок часткової сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання в податковій декларації з податку на прибуток підприємства № 146925 від 21.07.2010р. в сумі 3 962 грн., а також несплати пені в сумі 31,03 грн., нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання.

Також судом встановлено, що за ТОВ "Южметтехпром" рахується заборгованість зі сплати збору за спеціальне водокористування, яка виникла внаслідок поданого податкового розрахунку № 146918 від 19.07.2010р. із визначенням суми, яка підлягає сплаті в розмірі 33,80 грн., а також податкового розрахунку № 146917 від 19.07.2010р. із визначенням суми, яка підлягає сплаті в розмірі 47,09 грн. Таким чином, сума заборгованості зі сплати збору за спеціальне водокористування становить 80,88 грн.

З огляду на наведене, загальна сума заборгованості, яка рахується за відповідачем становить 847 793,31 грн., яка підтверджується також розрахунком ціни позову (а.с.89).

Крім того, судом також встановлено, що позивачем направлялись на адресу відповідача перша податкова вимога за №1/781 від 25.06.2010р. та друга податкова вимога за № 2/898 від 17.08.2010р. (а.с.100). Вказані податкові вимоги були отримані відповідачем відповідно 14.07.2010р. та 20.08.2010р., що підтверджується матеріалами справи, однак, залишились без виконання. Заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості, не призвели до добровільного погашення недоїмки відповідачем.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) до набрання Податковим кодексом України законної сили був Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III (далі - Закон № 2181).

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 податкове зобов’язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

За змістом п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181 платник податків зобов’язаний самостійно погасити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів наступних за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181 узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Крім того, відповідно до п.п.6.2.1. п.6.2. ст.6 Закону № 2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна активи платника податків згідно акту опису № 251 від 14.07.2010р. перебувають у податковій заставі до 16.07.2015 року (а.с.99).

Відповідно до ст.8 Закону № 2181 з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

За змістом п.8.2. ст.8 Закону № 2181 виникнення права податкової застави несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Згідно п.п. 8.2.2. п.8.2. ст.8 Закону № 2181 з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

З 01 січня 2011 року набрав законної сили Податковий кодекс України, пунктом 1 статті 36 якого передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 36.5. ст.36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобов’язаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки. З метою реалізації обов’язків платника податків законодавчі акти встановлюють строки сплати податків.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що факт наявності заборгованості відповідача по сплаті податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, а також збору за спеціальне водокористування в загальній сумі 847 761,28 грн. підтверджується належними засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

При винесенні рішення суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів в спростування позовних вимог.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Порядок і строки апеляційного оскарження постанови визначені ст.ст. 183-2, 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Суддя Загороднюк Андрій Григорович