Справа № 541/855/15-а
Суддя: Альошина Н. М.
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/855/15-а
Провадження № 2-а/541/42/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Альошиної Н.М.,

при секретарі - Калініченко Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Полтавській області про поновлення терміну на оскарження постанови, скасування постанови від 30.03.2015року про накладення штрафу в сумі 680 грн., винесеної державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області,

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на порушення відповідачем його прав в частині не обґрунтованого накладення штрафу при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку і виплати йому пенсії, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та просив поновити термін оскарження постанови про накладення штрафу від 30.03.2015р., скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області Ткаченко С.В. від 30.03.2015р. про накладення штрафу в сумі 680грн. на управління по виконавчому провадженню № 46658020 за виконавчим листом № 2-а/541/82/14 від 17.02.2015р., розглянувши позов без їх представника.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідна постанова суду частково виконана.

Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 01.12.2014 року розглянуто справу № 541/3030/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до діючого законодавства України. Даний позов судом задоволено.

17.02.2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області виданий виконавчий лист № 2-а/541/82/14, на виконання якого підрозділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області 24.02.2015року винесено постанову про відкриття виконаного провадження № 46658020 та зобов'язано наше управління її виконати добровільно.

11.03.2015року управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за весь період зазначений у постанові суду по даній справі. Завірену копію рішення колегіального органу з призначення пенсії про перерахунок пенсії вищезазначеному громадянину від 11.03.2015 року № 146763 направлено до відділу ПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області. Однак через відсутність коштів перерахована ОСОБА_1 пенсія, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не виплачена. Рішення суду не виконано в повній мірі з поважних причин, так як відсутні кошти на їх виплату згідно рішення судів.

03.04.2015року на адресу управління надійшла постанова державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 від 30.03.2015 року про накладення штрафу на управління, як боржника по виконавчому провадженню № 46658020 в сумі 680 грн. Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області не погодилося з даною постановою, пославшись на те, що Управління виконало вимоги виконавчого листа в частині перерахунку та нарахування пенсії про що свідчить копія розпорядження про перерахунок пенсії від 11.03.2015 року № 146763. В іншій частині виконати вимоги виконавчого листа управління не має на даний час змоги, оскільки, 14.06.2011 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI. Пунктом 7 даного Закону встановлено, що в 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» статей 14, 22, 37 та ч. З ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 року.

Встановлення факту відсутності поважних причин невиконання судового рішення (про що зазначено в ч. 2 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження"), може мати місце за умови якщо боржник не виконує певних дій (щодо яких ухвалено судове рішення), а виконання таких дій або усунення перешкод до такого виконання цілком полягає у площині повноважень боржника і не залежить від обставин, які боржник не в змозі упередити або усунути.

Відсутність ресурсу бюджету Пенсійного фонду України з 2011року є поважною причиною невиконання вимог державного виконавця щодо проведення виплат.

Відповідно до Закону України від 22.12.2011 року «Про Державний бюджет України на 2012 рік» № 4282-VІ норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Законe України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» застосовуються в порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Відповідну норму закріплено і в Законі України «Про державний бюджет України на 2013 рік» та п.6-7 ч.1 ст. 55 ЗУ Про внесення змін до ЗУ Про Державний бюджет України на 2014рік № 1622-VІІ від 31.07.2014р.

З 01.01.2012 року набрала чинності постанова КМУ від 23.11.2011 року № 1210, яка встановлює фіксовані розміри виплат і також не передбачає доплат за рішенням судів.

На даний час фінансування по вищезазначеним категоріям громадян відсутнє.

Виділення додаткових коштів з метою забезпечення виконання судових рішень можливе лише на рівні Кабінету Міністрів України або головного розпорядника коштів державного бюджету з погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування бюджетної політики. Крім того, Кабінетом Міністрів України вирішується питання про прийняття порядку інвентаризації всіх судових рішень і встановлюють черговість виплат на основі відповідного реєстру, який буде сформований органами ДВС.

Згідно з частиною другою статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відсутність відповідного бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення для управління є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Відповідно до вищезазначеного, постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області Ткаченка М.С. від 30.03.2015 року про накладення штрафу в сумі 680 грн. на управління по ВП № 46658020 є безпідставною та незаконною і підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримує. (а.с. 11)

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про поважність причин такої неявки суд не повідомив, заперечень щодо заявленого позову не подав. (а.с. 10)

На підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розгляд справи та вирішення на підставі наявних у ній доказів.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.1 ст. 41 КАСУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констутуцією України та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч.2 ст. 11 КАСУ України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 124 Конституції України і ст. 255 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали чинності є обов'язковим до виконання всіма посадовими особами на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

На підставі постанови суду від 01.12.2014 року, яка набрала законної сили 15.01.2015 року і була допущена до примусового виконання, позивач зобовязаний був здійснити перерахунок ОСОБА_1 основної і додаткової пенсії відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , та здійснити відповідні виплати.

17.02.2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області виданий виконавчий лист № 2-а/541/82/14, на виконання якого підрозділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області 24.02.2015року винесено постанову про відкриття виконаного провадження № 46658020 та зобов'язано наше управління її виконати добровільно.

11.03.2015 року управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за весь період зазначений у постанові суду по даній справі. Завірену копію рішення колегіального органу з призначення пенсії про перерахунок пенсії вищезазначеному громадянину від 11.03.2015 року № 146763 направлено до відділу ПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області. Однак через відсутність коштів перерахована ОСОБА_1 пенсія, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не виплачена. Рішення суду не виконано в повній мірі з поважних причин, так як відсутні кошти на їх виплату згідно рішення судів.

03.04.2015 року на адресу управління надійшла постанова державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 від 30.03.2015 року про накладення штрафу на управління, як боржника по виконавчому провадженню № 46658020 в сумі 680 грн.

Як вбачається з дати штампу вхідної кореспонденції, цей документ позивачем одержано 03.04.2015 року ( а.с. 4). Оскільки оскаржувана постанова від 30.03.2015 року отримана позивачем 03.04.2015 року, а до суду з позовом позивач звернувся 10.04.2015 року (а.с.1), тому суд вважає що останнім, строки звернення до суду передбачені ЗУ Про виконавче провадження пропущені з поважних причин і підлягають поновленню.

Наявність такої постанови підтверджує факт здійснення виконавчого провадження представником сторони відповідача в процесі примусового виконання постанови суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 75 частинами 1, 2 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст. 25 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання.

Накладення штрафу за невиконання невиконання судового рішення можливо лише у випадку, якщо таке невиконання відповідно до положень частини 2 статті 75 та частин 1 та 2 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» мало місце без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення для управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 р. N 8-2, основними завданнями управління,зокрема, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат здійснюються районним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 червня 2002 року встановлено, що планування у відповідному регіоні доходів та видатків коштів Фонду віднесено до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в районах питання планування доходів та видатків не віднесено, а виплати пенсій та інших платежів, управління здійснює виключно у межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав, і це встановлено судовими рішеннями, фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного та, повторно, п'ятиденного строку виконати судове рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 5 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до положень частини 1 статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

19 вересня 2013 року Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень було внесено зміни до ЗУ Про виконавче провадження в результаті чого частину 2 ст. 3 закону викладено в такій редакції: рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Вказаний закон набрав чинності 16.10.2013 року.

Отже, виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників покладається виключно на органи Казначейства.

Пунктом 8 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження і разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, на Пенсійний фонд України, як на центральний орган виконавчої влади, розповсюджується дія Законів України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, Про виконавче провадження, а тому виконання рішення суду в якому боржником є Пенсійний фонд України покладено на органи Казначейства.

З цих підстав оскаржувана постанова про накладення штрафу на позивача державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Полтавській області є безпідставною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 11,71,128,159-163,181,186 КАС України, Постановами КМУ від 03.08.2011р. № 845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, «Про внесення змін до постанови КМУ від 03.08.2011р. № 845, суд

Постановив:

Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області задовольнити.

Поновити термін оскарження постанови ВП № 46658020 від 30.03.2015р. про накладення штрафу в сумі 680грн.

Скасувати постанову від 30.03.2015року про накладення штрафу в сумі 680 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_3