Справа № 2а/0370/4066/12
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2013-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2013 року Справа № 2а/0370/4066/12

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Козак О. А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Компані» (далі ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані») звернулось з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби (далі Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2012 року головним державним податковим ревізором-інспектором Луцької ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий березень 2012 року, за результатами якої складено акт №5800/22-6/37319955. На даний акт позивачем подані заперечення, однак, вони залишені без розгляду. На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 11236,50 грн. Позивач скористався правом на адміністративне оскарження даного податкового повідомлення-рішення, однак, скарга залишена без розгляду і повернута платнику.

ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» не погоджується із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки воно винесене на підставі акта перевірки, який не є належним доказом вчинення порушення позивачем норм податкового законодавства.

Зокрема, зазначає, що відповідачем не дотримано встановлену Податковим кодексом України (далі - ПК України) процедуру винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Крім того, вважає, що товариством правомірно віднесено суми податку на додану вартість до податкового кредиту за лютий, березень 2012 року, оскільки вони підтверджені належним чином оформленими первинними документами податковими накладними та платіжними дорученнями.

Зазначає, що акт перевірки та висновки, викладені в ньому, суперечать фактичним обставинам справи та його окремі положення документально не підтверджені.

Зокрема, нормативно-правовими актами не передбачено обовязок складання документів, про які зазначено в акті перевірки та які вимагались податковим органом (ресурсна відомість, акти передачі матеріалів на будівництво, дозвіл на будівництво). За результатами здійснення господарських операцій з контрагентом ОСОБА_5 «Аргабуд» відповідно до договорів підряду №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року було складено первинні документи, які відповідають формам КБ-2в та КБ-3, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 року №554, а саме акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про наявність виконаних будівельних робіт за лютий та березень 2012 року. Крім того, додатковим підтвердженням виконання умов договору №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року є локальний кошторис та договірна ціна на влаштування покрівлі приміщення складів, відповідно до яких сторонами було погоджено їх загальну вартість по договору, дані операції відображені в бухгалтерському обліку товариства.

Вважає, безпідставними та необгрутованими твердження, викладені в акті перевірки про ненадання позивачем пояснень щодо включення витрат по господарських операціях з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий березень 2012 року до складу витрат, що враховуються при визначені обєкта оподаткування та пояснення щодо транспортування матеріалів до обєктів, оскільки надання таких пояснень в ході проведення перевірки є правом платника податку, а не його обовязком, крім того, на час проведення перевірки на адресу товариства не надходили запити Луцької ОДПІ про їх надання.

Зазначає, що висновки акту перевірки базуються на інформації з баз даних та перевірки ДПІ в Соломянському районі м. Києва стосовно контрагента позивача ОСОБА_5 «Аргабуд» щодо відсутності в нього необхідних умов для досягнення результатів господарської діяльності. Однак, вказана інформація є недостовірною та необґрунтованою, оскільки не підтверджена належними доказами. Відповідач неправомірно посилається на матеріали перевірки ОСОБА_5 «Будівельна компанія «Рідне місто», оскільки ним не обгрунтовано відношення даного товариства до господарських відносин з ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» відповідно до договорів підряду №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та договору підряду №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року.

Крім того, при укладанні даних договорів сторонами дотримано вимоги Цивільного кодексу України (далі - (ЦК України) стосовно їх змісту, форми та виконання. При визнанні правочинів між позивачем та його постачальниками недійсними відповідач в акті за результатами перевірки неправомірно посилається на норми ст. 228 ЦК України, оскільки при цьому має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін, при цьому доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним. Жодних доказів, які стверджують умисел ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» на безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість в акті не наведено, тому висновки щодо нікчемності даних правочинів є безпідставними.

Враховуючи наведене, вважає податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року таким, що прийняте з порушенням закону, а тому просить визнати його протиправним та скасувати.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві,просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що в ході проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий-березень 2012 року було встановлено, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість витрати по даних господарських операціях за лютий 2012 року в сумі 2001,00 грн. та за березень 2012 року в сумі 5490,41 грн.

Луцькою ОДПІ були використані матеріали перевірки ОСОБА_5 «Аргабуд», проведеної ДПІ у Соломянському районі міста Києва, якою встановлено, що у даного товариства відсутні виробничі потужності, складські та офісні приміщення, транспорт, устаткування, тобто встановлена відсутність необхідних умов для досягнення результатів підприємницької діяльності. Крім того, неможливо встановити, ким були виконані ремонтні роботи, оскільки загальна кількість працюючих становить 0 осіб.

Разом з тим, в звязку з проведенням Луцькою ОДПІ перевірки на адресу позивача надсилались запити з проханням надати необхідні для перевірки документи, однак, вичерпна відповідь на дані запити ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» надана не була. Позивачем не підтверджено виконання умов договорів підряду №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та №2-12-ЕК від 15.02.2012 року, оскільки на запити не надані документи, що підтверджують прихід та розхід товарно-матеріальних цінностей на складах, які підтверджують якість будівельних матеріалів, не надані ресурсна відомість та письмові пояснення щодо включення витрат по господарських операціях з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий-березень 2012 року до складу витрат, що враховуються при визначені обєкта оподаткування та пояснення щодо транспортування матеріалів до обєкта, а також неможливо встановити, коли проведені розрахунки за надані послуги.

З огляду на викладене, просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 16.10.2012 року по 22.10.2012 року Луцькою ОДПІ було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий березень 2012 року, про що складено акт від 31.10.2012 року №5800/22-6/37319955.

За результатами проведеної перевірки службовими особами Луцької ОДПІ зроблено висновок про порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, а саме заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 7491,41 грн., в тому числі у лютому 2012 року на суму 2001,00 грн. та у березні 2012 року 5490,41 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті за результатами перевірки позивач подав заперечення на акт від 16.11.2012 року №16833/10/22-6, яке залишене без розгляду.

На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 11236,50 грн., з них 7491,00 грн. за основним платежем, 3745,50 грн. за штрафними санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався правом адміністративного оскарження винесеного податкового повідомлення-рішення, однак дана скарга залишена без розгляду та повернута платнику.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність винесеного у звязку із порушенням ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» податкового законодавства податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2. та 198.3 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З матеріалів справи слідує, що висновок податкового органу про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ ґрунтується на тому, що податковий кредит позивача за наслідками операцій з ОСОБА_5 «Аргабуд», сформовано неправомірно, оскільки угоди, укладені з даним контрагентом щодо проведення ремонтних робіт не мали реального характеру.

Судом встановлено, що 01.02.2012 року між ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» (генеральний підрядник) та ОСОБА_5 «Аргабуд» (субпідрядник) укладено договір генерального підряду №1-12-ЕБК (далі Договір №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року). Згідно умов даного договору субпідрядник зобовязується за завданням генерального підрядника власними і залученими силами виконати наступні роботи: ремонт приміщень «Свинокомплекс» в с. Підгороддя Рогатинського району Івано-Франківської області відповідно до умов договору, технічних умов і передати їх генеральному підряднику вчасно та якісно у встановлений договором строк, а генеральний підрядник зобовязується надати субпідряднику фронт робіт, прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх в порядку та розмірах, передбачених даним договором.

У відповідності до пункту 3.2. умов договору вартість робіт, що виконуються складає 15444,72 грн., в тому числі ПДВ 2574,12 грн.

Між позивачем (замовник) та ОСОБА_5 «Аргабуд» (підрядник) 15.02.2012 року укладено договір підряду №2-12-ЕБК (далі Договір №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року). Згідно умов даного договору підрядник зобовязується за завданням замовника власними і залученими силами виконати наступні роботи: влаштувати покрівлі приміщення складів по вул. Вахтангова 14, в м. Луцьк відповідно до умов цього договору, технічних умов і передати їх замовнику вчасно та якісно у встановлений договором строк, а замовник зобовязується надати підряднику фронт робіт, прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх в порядку та розмірах, передбачених даним договором.

У відповідності до пункту 3.2 умов договору вартість робіт складає 32942,45 грн., в тому числі ПДВ 5490,41 грн.

Пунктами 3.3-3.4 умов Договору №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та Договору №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року передбачено, що розрахунки здійснюються генеральним підрядником та замовником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника та підрядника у відповідності до умов даного договору, розрахунок проводиться протягом 5 банківських днів з моменту підписання актів Ф-2 і довідки Ф-3.

Факт виконання робіт по ремонту приміщень «Свинокомплексу» та влаштування покрівлі приміщення складів позивач підтверджує первинним документами. Зокрема, податковими накладними від 15.02.2012 року та від 02.03.2012 року, актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2012 року та за березень 2012 року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт за лютий та за березень 2012 року, платіжними дорученнями №252 від 15.02.2012 року та №261 від 02.03.2012 року. Крім того, в підтвердження обставин відображення даних операцій в бухгалтерському обліку товариства позивачем надані оборотно-сальдові відомості по контрагенту ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий 2012 року та за березень 2012 року, а також в підтвердження факту погодження найменування робіт та витрат по них відповідно до Договору №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року позивачем надано локальний кошторис №2-1-1.

З досліджених судом актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт за лютий та березень 2012 року вбачається, що жоден з даних документів не містить дати їх складення та підписання.

Відповідно до пунктів 1.3. договорів №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року субпідрядник та підрядник виконує роботи із матеріалів генерального підрядника та підрядника. При цьому позивачем ні податковому органу під час проведення перевірки, ні в судовому засіданні не надані докази, які підтверджують транспортування товару (договір постачання, товарно-транспортні накладні).

Разом з тим, згідно умов даних договорів (п.4.1) якість будівельних матеріалів, конструкцій, устаткування, що використовується та надаються сторонами для виконання робіт, повинні відповідати специфікаціям, державним стандартам, технічним умовам. Сторона, яка надає будівельні матеріали, конструкції, устаткування зобовязана мати сертифікати, технічні паспорти чи інші документи, що засвідчують їх характеристики та якість. Однак, дані документи в підтвердження виконання умов договорів ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» надані не були.

Згідно з усними поясненнями представника позивача контроль за проведенням робіт здійснював директор та заступник директора товариства, однак, первинні документи, які підтверджують здійснення даного контролю (наказ на відрядження, посвідчення про відрядження) позивачем не представлені.

Як слідує із акту перевірки від 31.10.2012 року №5800/22-6/37319955, пояснень представників відповідача та приєднаних до матеріалів справи листів Луцької ОДПІ від 16.10.2012 року за №14578/10/22-6 та від 22.10.2012 року №14834/10/22-6 податковим органом на адресу позивача направлялися запити про надання документів. У відповідь на лист від 16.10.2012 року за №14578/10/22-6 про необхідність надання документів позивачем було надано ряд документів, проте, не було надано ресурсну відомість, актів передачі матеріалів на будівництво, письмового пояснення щодо транспортування матеріалів до обєкту та пояснення щодо включення вказаних витрат до складу витрат, які враховуються при визначені обєкта оподаткування. При цьому на лист від 22.10.2012 року позивачем відповіді надано не було. Такі документи не були надані ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані» і під час проведення перевірки.

Таким чином, позивачем належними первинними документами не підтверджено дані, що вплинули на формування договірної вартості наданих послуг, а отже і витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість.

За таких обставин суд погоджується з висновком Луцької ОДПІ про те, що позивачем не підтверджено належними первинними документами виконання вищевказаних договорів та не спростовано висновки, викладені в акті перевірки про те, що угоди, укладені з даним контрагентом щодо проведення ремонтних робіт не мали реального характеру.

Разом з тим, суд також враховує інформацію, отриману Луцькою ОДПІ за результатами перевірки ОСОБА_5 «Аргабуд», проведеної ДПІ в Соломянському районі міста Києва. З дослідженого в судовому засіданні акту про неможливість проведення зустрічної звірки ОСОБА_5 «Аргабуд» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за лютий, березень 2012 року від 12.07.2012 року №527/22-8/33098556 вбачається, що в ході проведення аналізу податкової звітності реєстраційних документів, звітів та інших документів встановлено відсутність у даного товариства необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Під час перевірки встановлено, що протягом лютого, березня 2012 року ОСОБА_5 «Аргабуд» мало відносини з ПП «Автохімзвязок» та ТОВ «Карбонові технології». Даною перевіркою не встановлено, що ОСОБА_5 «Аргабуд» в першому ланцюгу постачання мало відносини з підприємствами, які мали відношення до будівельних робіт, в тому числі і з ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані», що свідчить про те, що угоди, укладені з даним контрагентом про проведення ремонтних робіт, не мали реального характеру, а також про неправомірне включення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість витрат по господарських операціях з даним контрагентом.

З вказаного акту слідує, що загальна чисельність працюючих на ОСОБА_5 «Аргабуд» становить 0 осіб, інформація щодо рахунків у банках та інших фінансових установах відсутня. Вказані обставини ставлять під сумнів факт можливості виконання даним товариством робіт по ремонту приміщень та влаштування покрівлі приміщення складів згідно умов договорів №1-12-ЕБК від 01.02.2012 року та №2-12-ЕБК від 15.02.2012 року, а також проведення розрахунків з даним контрагентом шляхом перерахування грошових коштів на його розрахунковий рахунок.

Таким чином, судом, на підставі наданих сторонами доказів, встановлено та підтверджено правомірність висновку податкового органу про факт нереальності вчинення господарської операції, який, в свою чергу, не потребує зясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів, не дозволяє формувати дані податкового обліку, незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 «ОСОБА_4 Компані», незважаючи на наявність у нього первинних бухгалтерських документів, не мало права на підставі вказаних документів формувати податковий кредит, оскільки, як встановлено податковим органом та підтверджено судом, фактичного здійснення господарської операції не було.

Разом з тим, пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість витрат за наслідками операцій з ОСОБА_5 «Аргабуд» за лютий 2012 року в сумі 2001,00 грн. та за березень 2012 року в сумі 5490,41 грн., оскільки такі дані не підтверджені належними первинними документами, що вплинули на формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Долучені до справи докази в повній мірі підтверджують правомірність висновків Луцької ОДПІ про заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 7491,41 грн., а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року у суду відсутні.

З огляду на це, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3 статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Компані" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2012 року відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 15 січня 2013 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А.Лозовський