Справа № 22а-1398/11
Суддя: Чічіль В. А.
Дата ухвалення: 2015-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 22а - 1398/2011 року Головуючий по 1 -й інстанції: Кузіна Ж.В.
Суддя-доповідач: Чічіль В
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської об в складі: Головуючого - Чічіля В.А.

Судців: Антонова В.М., Мартсва С.Ю.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляці скаргою Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві на постанову Київського районного судум. Полтави від 30 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду У к Київського району в м. Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду м. Полтави від ЗО грудня 2009 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Київського району Полтаві про нарахування недоплаченої допомоги дитини війни - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району в Полтаві протиправною в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 передбаченого ст. 6 ЗУ «Про соціальний статус дітей війни» за nef

09.07.2007року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 ро 30.06.2009 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Київського району в місті П< здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовт державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09.07.2007 року по 31. К року, з 22 .05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року з урахув проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат

В апеляційній скарзі УПФУ Київського району в м. Полтаві просить вищеві постанову місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задові позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку в? допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постав порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирі справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апел скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд і інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержання1 матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" ма« на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмір мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вих наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку щодо здійснення пс доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей в

09.07.2007р. по 31.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 3 1 грудня 2008 р. При цьому, за: висновки суду грунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 : рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону Україні Державний бюджет України" та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 ] 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону її «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчг У країни». Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія судців вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві- залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від ЗО грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно:

1