Справа № 2029/2-а-9430/11
Суддя: Маслов М. І.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Маслов М. І.
П О С Т А Н О В А №- 2029/2а-9430/11 р.

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

28.02. 2012 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді Маслова М.І.

при секретарі Плотніковій І.Ю.

Позивача ОСОБА_1

Розглянувши заяву ОСОБА_1 до РДПС ДАІ ХМУ у м.Харкові

про скасування Постанови АХ1 № 233886 від 04/05/2011р.по справі про адміністративне

правопорушення (в порядку адміністративного судочинства),-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом про скасування Постанови АХ1 № 233886 від 04/05/2011р., при цьому він затверджує, що 4 травня 2011р. о 17.00, він керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номер 145 38 ХК , їхав у місті Харків по вул. Салтівське Шосе. Коли побачив хлібний кіоск Кулиничі, то він здійснив зупинку свого автомобіля, та вийшов до кіоску. Коли він повернувсь до свого автомобіля, то побачив співробітника ДПС, зі слів котрого йому стало відомо ,що він не мав права стояти в цьому місті, тому що відстань до пішохідного переходу складає менш, ніж 10 метрів. Співробітникові РДПС ДАІХМУ у МВС України в Харківській області ОСОБА_2 пояснив, що він повинен від пішохідної зебри, зупиниться до неї не ближче, ніж 10 метрів. Але позивач не був згоден і він запропонував працівникові ДПС заміряти дану відстань. Але працівник ДПС відмовився це робити і сказав, що вимушений скласти протокол і винести постанову по порушенню Правил дорожнього руху, а саме пункту 15.9 г. Підпунктом гпункту 15.9. Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Але позивач затверджує , що при складанні адміністративних матеріалів по цій справі інспектором ДПС ОСОБА_2 вимірювання відстані між його автомобілем і пішохідним переходом не проводилося. Це підтверджується відсутністю в протоколі про адміністративне правопорушення інформації щодо точної відстані, а також відсутністю марки та серійного номера технічного приладу, яким повинно було проводитися вимірювання. Таким чином інспектор ДПС здійснив не обґрунтоване припущення щодо наявності порушення. Крім цього, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником ДАІ не були роз'ясненні йому права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 1 УпАП України, які передбачають, що він має право ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати державною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо він не володіє мовою, якою проводиться провадження; оскаржити постанову по справі, чим вважаю, були порушені його права на захист. В протоколі про адміністративне правопорушення він ставив підписи в тих місцях на які указував йому інспектор, при цьому нічого не пояснюючи. А в графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушенняінспектор вказав йому відмітити, що він не помітив знак, але не надав мені можливості описати подальші пояснення про те, що він зробив зупинку свого автомобіля до пішохідного переходу на відстані не ближче, ніж за 10 метрів. Вважає, що оскаржуваною постановою АХ1 № 233886 від 04/05/2011р. на його неправомірно накладено адміністративне стягнення та вважаю її незаконною з наступних підстав:

1. Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п 28.1, 28.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, яка затверджена Наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 року за № 576/16592 до обов'язків працівників ДПС відноситься: бути уважними, доброзичливими і шанобливо ставитися до громадян, неухильно дотримуватися законності. А в даному випадку працівник ДПС не дотримувався законності, не розібрався належним чином в обстановці та у його склалося враження, що інспектор Кобзар І.А. просто виконував план по складанню протоколів і шукав будь-який привід для накладення на його штрафу. Він вважає, що при таких підставах є усі необхідні умови для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності . Позивач просить скасувати Постанову АХ1 № 233886 від 04/05/2011р про адміністративне правопорушення, про залучення його ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності у вигляді сплати грошового штрафу у розмірі 255 грн. за порушення, передбачене ч.І ст. 122 КУпАП України. Державне мито за розгляд судом даної справи не сплачувалось, оскільки у відповідності ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судне засідання не зявивсь причину неявки до суду не повідомив. Про час та місце розгляду

справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст.. 102 КАС

України. Заперечень від учасників процесу не надійшло. Перевіривши матеріали справи дослідивши інші доказі

суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Дослідивши адміністративний позов, матеріали справи, інші письмові докази, суд на підставі ст. 10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст. 11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вважає, що даний позов підлягає розгляду у суді на підставі ст. 288 КУпАП, яка прямо передбачає право особи оскаржити до районного ( прирівняного до нього) суду постанову органів державної влади та посадових осіб, до яких належать і органи ДАІ, і не містить виключення для постанов, винесених у порядку ст. 14-1 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 КУпАП можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників. В свою чергу, згідно з п.2 ч.1 ст. 18 КУпАП місцевим загальним судом підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Частиною 1 ст. 287 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Відповідно до ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міський районний суд, рішення якого є остаточним. Згідно з ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Постанова Постанови АХ1 № 233886 від 04/05/2011р.по справі про адміністративне правопорушення (в порядку адміністративного судочинства),-

по справі про адміністративне правопорушення винесена за результатами порушень діючого законодавства в односторонньому порядку. На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає встановленими наступні обставини.

4 травня 2011р. у 17.00, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номер 145 38 ХК , їхав у місті Харків по вул. Салтівське Шосе. Коли побачив хлібний кіоск Кулиничі, то зупинивсь і залишив свій транспортний засіб на деякий час. Коли він повернувсь до свого автомобіля, то побачив співробітника ДПС, зі слів котрого йому стало відомо, що він не має права стояти в цьому місті, тому що відстань до пішохідного переходу складає менш, ніж 10 метрів. Інспектор ДПС повідомив йому, що він повинен був зупинитися до пішохідної зебри не ближче, ніж 10 метрів. Після чого він запропонував працівникові ДПС заміряти дану відстань. Але працівник ДПС відмовився це робити і сказав, що вимушений скласти протокол і винести постанову по порушенню Правил дорожнього руху, а саме пункту 15.9 г. Підпунктом гпункту 15.9. Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Але позивач затверджує, що при складанні адміністративних матеріалів по цій справі інспектором ДПС вимірювання відстані між його автомобілем і пішохідним переходом не проводилося. Це підтверджується відсутністю в протоколі про адміністративне правопорушення інформації щодо точної відстані, а також відсутністю марки та серійного номера технічного приладу, яким повинно було проводитися вимірювання. Таким чином інспектор ДПС здійснив не обґрунтоване.

Інспектор ДАІ ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, якою визнав його винним в порушенні вимог саме пункту 15.9 г. Підпунктом гпункту 15.9. Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Але позивач затверджує , що при складанні адміністративних матеріалів по цій справі інспектором ДПС вимірювання відстані між його автомобілем і пішохідним переходом не проводилось. Це підтверджується відсутністю в протоколі про адміністративне правопорушення інформації щодо точної відстані, а також відсутністю марки та серійного номера технічного приладу, яким повинно було проводитися вимірювання. Таким чином інспектор ДПС здійснив не обґрунтоване припущення щодо наявності порушення. Крім цього, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником ДАІ не були роз'ясненні йому права передбачені ст.63 п. 12.4. ПДР України і вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 250 грн. в дохід держави, але позивач затверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, ніби то на місці порушення, як стверджує відповідач, постанову та протокол складений без доказів, які б підтверджували його правоту. При тому що у нього були усі докази і дані для того , щоб він надав позивачу можливість переконатися в обєктивності його дій. Але суд вважає , що є підстави щодо сумнівів в обєктивності дій відповідача і є підстави зробити висновок, що постанова складена з порушенням встановлених вимог чинного законодавства.

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються КУпАП.

При винесенні постанови були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП, ЗУ Про дорожній рух, у разі порушення Правил дорожнього руху водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складений протокол, у порядку передбаченому ст.256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та розяснення їй права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови. Притягнення усіх свідків даної пригоди, але цього зроблено не було. При таких підставах суд вважає, що є обєктивні підстави згодитись з позивачем і задовольнити його позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 38, 217, 287-288, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 10, 11, 18, 86, 102, 104-106, 128 п.2 , 158, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора обслуговування м. Харкова ОСОБА_2 РДПС ДАІ ХМУ у МВС України в Харківській області про скасування постанови АХІ № 233886 від 04.05. 2011 р.. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення АХІ № 233886 від 04.05. 2011 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ч.1 ст. 122 КУпАП і провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної справи в десятиденний строк з дня отримання копії постанови .

Суддя: Маслов М. І.