Справа № 2-а-1910/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

27 травня 2010 р. Справа № 2-а-1910/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чернюк Алла Юріївна

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю представників сторін:

Позивача : ОСОБА_1 - представник на підставі довіреності;

Відповідача 1: ОСОБА_2 - представник на підставі довіреності;

Відповідача 2: ОСОБА_3 - представник на підставі довіреності;

Відповідача 3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс"

до: 1) Державної податкової інспекції у м. Вінниці; 2) Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області; 3) ОСОБА_4 - заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ :

У травні 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" до 1) Державної податкової інспекції у м. Вінниці; 2) Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області; 3) ОСОБА_4 - заступника начальника Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій.

Ухвалою суду від 07 травня 2010 року відкрито провадження у адміністративній справі № 2-а-1910/10/0270.

Поряд з цим, представником позивача було заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову шляхом заборони Державній податковій інспекції у м. Вінниці вчиняти дії щодо стягнення суми, визначеної в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 26.02.2010 року №/2, першій податковій вимозі від 11.01.2010 року №1/44, другій податковій вимозі від 12.02.2010 року №2/217 і рішенні №37 від 26.03.2010 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу до вирішення спору по суті.

Натомість, у судовому засіданні 12 травня 2010 року, суд здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, попередньо відмовив у задоволенні цієї вимоги, оскільки посилання позивача на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, не знайшло свого підтвердження відповідними доказами, при цьому інше обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову суду не було надано.

У судовому засіданні 27 травня 2010 року позивачем було повторно заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій інспекції м. Вінниці вчиняти дії щодо стягнення грошових коштів з поточного рахунку позивача, опису і арешту майна та його реалізація, до винесення рішення по даній адміністративній справі.

Позивач аргументує своє клопотання тим, що відповідачем в особі Державної податкової інспекції у м. Вінниці направлено лист від 14.05.2010 за №230 з переліком пропозицій та вимог до позивача стосовно погашення останнім суми податкового боргу, а також надання відповідачу балансу підприємства, переліку активів, які входять до цілісно - майнового комплексу та які не входять до складу цілісно майнового комплексу підприємства з визначенням переліку ліквідних активів, балансова вартість яких дорівнює двократному розміру наявного податкового боргу, для опису та реалізації через біржу, відповідно до проведеної експертної оцінки в рахунок повного погашення суми податкового боргу.

У зв'язку з чим, позивач вважає, що наведені дії Державної податкової інспекції у м. Вінниці, позбавлять Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" можливості здійснення господарської діяльності, зумовлять гостру нестачу грошових коштів необхідних для виконання статутних завдань, а також матимуть інші негативні наслідки для підприємства.

Крім того, на думку позивача невжиття заходів забезпечення адміністративного позову заподіє шкоду правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Представники відповідачів, при вирішенні даного клопотання покладались на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо поданого клопотання та можливості вжиття заходів щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, основним завданням адміністративних судів є захист прав та інтересів, зокрема, юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом, поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання, та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що одним із способів забезпечення судом клопотання про забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень. Адміністративний позов, крім вище вказаного способу, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Отже, зважаючи на фактичні обставини справи, в суду є підстави стверджувати, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 26.02.2010 року №/2, перша податкова вимога від 11.01.2010 року №1/44, друга податкова вимога від 12.02.2010 року №2/217 і рішення №37 від 26.03.2010 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, незважаючи на їх оскарження в судовому порядку, в повній мірі будуть виконуватись, і подальше їх виконання може спричинити настання негативних наслідків, завдати шкоди правам та інтересам позивача.

З огляду на це, суд, виходячи з повязаності заходів до забезпечення позову фактичним обставинам справи, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, з метою забезпечення виконання рішення суду, вважає, що клопотання позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

З метою забезпечення адміністративного позову до вирішення справи по суті заборонити Державній податковій інспекції у м. Вінниці вчиняти дії по стягненню суми, визначеної в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 26.02.2010 року №/2, першій податковій вимозі від 11.01.2010 року №1/44, другій податковій вимозі від 12.02.2010 року №2/217 і рішенні №37 від 26.03.2010 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, в тому числі заборонити вчиняти будь - які дії щодо опису, накладення арешту на грошові кошти та майно позивача, вилучення та реалізації майна позивача.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ст. 186 КАС України ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали . Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінченя строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Чернюк Алла Юріївна