Справа № 2-а-5198/10/0270
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 лютого 2012 р. Справа № 2-а-5198/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни

при секретарі: Котюжанському В.О.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн " Сімекс -Агро"

до: Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн " Сімекс -Агро" до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про скасування рішення.

23.01.2012 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» із заявою про постановлення додаткового рішення у справі № 2-а-5198/10/0270 за позовом ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» до Іллінецької МДПІ у Вінницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що під час винесення рішення по справі, судом не було вирішено питання про судові витрати. Так, заявник просить постановити додаткову ухвалу, якою зобовязати Державну Казначейську службу України стягнути судові витрати у розмірі 300 000,00 грн. з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунків Іллінецької МДПІ на користь ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» (т.2 а.с.224).

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.168 Кас України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, ухвалою суду від 25.01.2012 року для розгляду даної заяви призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник заявника підтвердив обставини, викладені в заяві та просив задовольнити її.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував з підстав, викладених в наданих суду письмових запереченнях від 13.01.2012 р. (т.с.3 а.с.1).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази на підтвердження та спростування обставин, суд встановив наступне.

03 лютого 2011 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.08.2011 року, позовні вимоги ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.12.2010 року та відшкодовано з Державного бюджету України документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 3,40 грн. ( т.2 а.с. 158).

Як вбачається із тексту заяви позивача, він просить суд постановити додаткову ухвалу, якою зобовязати Державну Казначейську службу України стягнути судові витрати у розмірі 300 000,00 грн. з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунків Іллінецької МДПІ на користь ТОВ «Концерн Сімекс-Агро».

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що позивачем, під час розгляду справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях були понесені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу. Так, на підтвердження своїх посилань, представник заявника надав у судове засідання договір про надання юридичних послуг від 25.11.2010 року та доручення до вказаного договору ( т.2 а.с.227-228). Відповідно до зазначеного доручення, оплата правової допомоги складає 10% від суми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та становить 389863,40 грн. На обґрунтування розміру судових витрат представник заявника надав суду розрахунок до акту виконаних робіт від 02.11.2011 року та акт виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг від 25.11.2010 року (т.2 а.с.229-230). Крім того, щодо оплати за надані юридичні послуги, то представник заявника надав суду копію платіжного доручення № 922 від 22.11.2011 року, відповідно до якого, фізична особа-підприємець, що надавала послуги, отримала на свій рахунок суму у розмірі 389863,40 грн.( т.2 а.с.231).

Визначаючись щодо вимог заявника, суд виходив із наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина 3 даної норми наголошує, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України положення цього Кодексу щодо звільнення особи від оплати правової допомоги та забезпечення надання правової допомоги, а також частина третя статті 90 цього Кодексу набирають чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зазначені правовідносини на час розгляду справи у суді, регулювалися Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Зазначеною Постановою встановлено, що граничний розмір компенсації витрат в адміністративних справах, в яких ця компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Разом з тим, 01 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. ( т.3 а.с.3). Відповідно до ст.1 цього Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановлено законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засідання та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається із заяви, представник заявника стверджує, що зазначений закон встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу лише за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засідання та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Так, він вважає, що законодавець у даному випадку не обмежує розмір компенсації за надання інших юридичних послуг, як то консультації, збір доказів , тощо.

Суд ставиться критично до таких посилань представника заявника. Так, на думку суду, у даному випадку законодавець навпаки чітко окреслив випадки компенсації правової допомоги, так як тільки у зазначених випадках можливо визначити скільки дійсно часу особа витратила на надання цих послуг.

Крім того, представник заявника в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з набранням чинності зазначеним Законом, Постанова Кабінету Міністрів України № 590, втратила чинність, та на час розгляду його заяви у суду, слід застосовувати положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

Суд не погоджується із такою думкою представника заявника, з огляду на те, що відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. У даному випадку, випадку не йдеться про відповідальність особи. Крім того, на час існування спірних правовідносин, чинною була саме Постанова КМУ № 590, яка регулювала згадані правовідносини.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Як вбачається із постанови суду першої інстанції, питання щодо відшкодування фактично понесених витрат, було вирішено у зазначеній постанові, оскільки квитанцією №К25G/165 від 16.12.2010 року підтверджено розмір судового збору сплаченого позивачем, що складає 3,40 грн. Постановою суду першої інстанції прийнято рішення що дана сума має бути стягнута з Державного бюджету України.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, позивач не звертався про стягнення судових витрат, які повязані із наданням правової допомоги, хоча договір про її надання був укладений ще 25.11.2010 року.

Посилання представника заявника на те, що зазначений договір був укладений ними на умовах після оплати і не міг вважатися на час розгляду справи в суді документально підтвердженим, не беруться судом до уваги з огляду на наступне. Зазначений договір є господарським, а відповідно до норм ГК України, сторони самостійно та на власний розсуд здійснюють свою підприємницькі діяльність та у даному випадку не були обмежені в умовах укладання зазначеного договору.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно, неправомірно та необґрунтовано звернулася до суду з заявою про винесення додаткового рішення, у зв'язку з чим у її задоволенні слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 168, 186, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна