Справа № 804/7896/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 р. Справа № 804/7896/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області В особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, -
30.06.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушенні вимог ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було винесено рішення про відмову позивачеві в державній реєстрації права власності на нерухоме майно через те, що обєкт, на який судом визнано право власності за ОСОБА_2, на момент вчинення правочину не перебував у власності продавця та не міг бути відчужений. Позивач вважає, що законом не передбачено право відповідача тлумачити рішення суду та відсутні підстави для відмови в державній реєстрації за обставин, зазначених у рішенні про відмову, яке оскаржуються, що зумовило звернення до суду з позовом про визнання рішення про відмову протиправним і його скасування та зобовязання вчинити певні дії.
Сторони подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
За таких обставин та на підставі ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження..
Суд, розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
З таким висновком відповідача суд погодитись не може з наступних підстав.
Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку (ч.1, ч.3 ст.16 Закону №1952-IV).
Підстави для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень вказані у статті 19 Закону №1952-IV, пунктом 5 частини 1 якої визначено, що рішення судів, що набрали законної сили є підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Відповідно до п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, в тому числі, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
За правилами п.28 вказаного Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає копії документів, що зазначені в пункті 9 цього Порядку (документ, що посвідчує особу, яка подає заяву про державну реєстрацію).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить зареєструвати право у Державному реєстрі речових прав на підставі рішення суду, зважаючи на наявність та подання всіх документів, передбачених статтею 16 Закону №1952-IV.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як у рішенні про відмову, так і у запереченні на позов не вказав жодного конкретного документа, який не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із посиланням на конкретну норму цього Закону, якій не відповідає документ.
Інші підстави для відмови позивачу у державній реєстрації прав на нерухоме майно державним реєстратором не зазначені, із наявних в матеріалах справи доказів не вбачаються.
Викладене вище свідчить про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу в державній реєстрації прав на вищезазначене нерухоме майно.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення суб'єкта владних повноважень від 17.06.2015 року щодо відмови в реєстрації права власності ОСОБА_2 на домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані у м. Дніпропетровську по вул.. Байкова № 93 не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Тому, звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, що полягають у відмові відповідача виконати покладені на нього державою повноваження зареєструвати нерухоме майно за власником на підставі правовстановлюючого документу рішення Жовтневого районного суду є правомірним.
Відповідно до ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд при цьому не в праві приймати рішенням замість відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , за результатами розгляду заяви позивача, що належить до його компетенції.
Зазначене узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області розглянути питання про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна (домоволодіння ) та земельну ділянку, які розташовані за адресою м.Дніпропетровськ , вул.Байкова 93.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1