Справа № 2-а-1554/10
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-233/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття справи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття справи.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 грудня 2010 року щодо нього інспектором ДПС ВДАІ Соломянського району Рисаном І.П. було складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КпАП України. Зазначеною постановою на нього накладено адміністративний штраф у розмірі 255 гривень.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права. Просить суд визнати дії інспектора незаконними, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АА № 557447 від 15 грудня 2010 року та закрити провадження в справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що зупинка позивача була вимушеною, через біль у нозі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 13).

Суд за згодою представника позивача ухвалив проводити судове засідання без участі відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 8) та винесено постанову про притягнення його до відповідальності за невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» (а.с. 9).

Представник позивача зазначає, що зупинка була вимушеною. Отже, Правил дорожнього руху позивач не порушував.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дорожнім знаком 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Представник позивача не оспорює, що позивач зупинив автомобіль в зоні дії знака «Зупинка заборонена», проте вважає, що така зупинка була вимушеною.

Відповідно до п. 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної запинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Представник позивача зазначив, що вимоги ПДР ОСОБА_1 виконав аварійну світлову сигналізацію ввімкнув.

Разом з тим, будь-яких доказів вимушеної зупинки автомобіля ні позивач, ні його представник суду не надали.

Представник позивача зазначив, що до лікаря чи будь-якої медичної установи його довіритель у той день не звертався.

Встановлено, що інспектор ДПС, виконуючи свої службові повноваження, здійснював патрулювання зазначеної у постанові ділянки дороги.

Зупинка автомобіля позивача відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.

Позивач як на підставу для задоволення позову посилається лише на свої пояснення.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог він суду не надав та не просив про їх витребування судом. Також, у судовому засіданні представником позивача не заявлялись клопотання про допит свідків.

Суд вважає, що особисті пояснення позивача не є доказом необхідності вимушеної зупинки в зоні дії забороняю чого знаку.

Викладені позивачем обставини, що не підтверджені належними доказами, не свідчать про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Керуючись дорожнім знаком 3.25 ПДР України, ст. 288 КпАП України, статтями 9, 11, 71, 86, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: