Справа № 2а/0370/1318/11
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2011 року Справа № 2а/0370/1318/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Простір» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Простір» (надалі - ПП «Простір», позивач, підприємство) звернулося з адміністративним позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (надалі Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Простір» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «С.Дж.Р.Груп» (ТзОВ «С.Дж.Р.Груп») за період з 01 серпня 2009 року по 31 серпня 2009 року, про що складено акт від 19 січня 2011 року № 187/23-3/31980014. На підставі вказаного акта перевірки Луцькою ОДПІ та за результатами адміністративного оскарження первинних повідомлень-рішень прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким підприємству збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість (ПДВ) у сумі 76 685,00 грн. (з них 61 348,00 грн. основного платежу та 15 337,00 грн. штрафних санкцій).

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до умов договору від 01 липня 2009 року, укладеного між позивачем як замовником та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» як виконавцем, останній зобовязувався здійснити оцінку проектної та виконавчої документації з будівництва фабрики по виробництву продуктів харчування в с. Смолигів на предмет відповідності чинному законодавству, зокрема, державним будівельним нормам (ДБН), та за результатами проведеної роботи надати звіт (експертний висновок) щодо вказаного обєкта будівництва, замовником якого є ВАТ «Волиньхолдинг». На виконання умов договору ПП «Простір» у безготівковому порядку оплатило контрагенту 470 000,00 грн. (в тому числі 78 333, 33 грн. ПДВ) за надані послуги, прийняті за актом від 31 серпня 2009 року; ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» видано податкову накладну, яка відповідає вимогам Закону України «Про податок на додану вартість» і є документом, який підтверджує право на податковий кредит та сплату покупцем в ціні товару (послуги) своєму контрагенту ПДВ, за перерахування якого до бюджету останнім покупець в силу ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування» відповідальності не несе. Покликання відповідача на норми Закону України «Про архітектурну діяльність» є безпідставним, оскільки не впливає на податковий і бухгалтерський облік. На підставі податкової накладної було сформовано податковий кредит у сумі 78 333,33 грн.

Факт порушення кримінальної справи щодо посадової особи ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» не є доказом нікчемності правочину та не свідчить про намір порушити публічний порядок сторонами правочину. Факт передачі послуг за договором від 01 липня 2009 року спростовуються актом їх приймання-передачі, підписаного і засвідченого печатками обох сторін договору. У подальшому ПП «Простір» передав підготовлений ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» звіт ВАТ «Волиньхолдинг» на підставі акта від 05 серпня 2009 року.

Оскільки підприємство добросовісно виконало вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» в частині формування податкового кредиту з ПДВ, оплаченого в ціні товару (послуг), позивач просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову (а.с.39-41) його вимог не визнав та зазначив, що податковою перевіркою встановлено, що ПП «Простір» в порушення пп.7.4.1 п. 7.4, пп. 7.2.6 п.7.2, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» безпідставно сформовано податковий кредит у сумі 78 333,33 грн. ПДВ за податковою накладною від 31 серпня 2009 року № 6905, виданою ТзОВ «С.Дж.Р.Груп», у якого відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності та щодо якого встановлено проведення транзитних потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції не мають реального товарного характеру.

Дані обставини встановлені актом перевірки Луцької ОДПІ від 19 січня 2011 року № 187/23-3/31980014, актом перевірки від 14 жовтня 2010 року № 823/23-10/34981754 Державної податкової інспекції (ДПІ) у Печерському районі м. Києва, у якій контрагент позивача перебуває на обліку як платник податків, матеріалами кримінальної справи, порушеної щодо ОСОБА_3 та невстановлених слідством осіб за фактом створення фіктивного підприємства ТзОВ С.Дж.Р.Груп, зібраними працівниками податкової міліції відомостями. У ході податкової перевірки позивач не надав звіт про оцінку (аналіз) проектної та виконавчої документації, що є предметом договором між ПП «Простір» та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» від 01 липня 2010 року. Даний звіт відповідно до ст.7 Закону «Про архітектурну діяльність» повинен бути підписаний особою, яка має відповідний кваліфікаційний сертифікат. Правочин між ПП «Простір» та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» є нікчемним, не спрямований на реальне настання правових наслідків, вчинений на мінімізацію податкових зобовязань, а тому не може бути підставою для формування податкового кредиту позивача на суму 78 333,33 грн. в серпні-вересні 2010 року.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на норми Цивільного кодексу України (ЦК України), Закону України Про податок на додану вартість, матеріали ДПІ у Печерському районі м. Києва про результати перевірки ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період з 01 серпня 2008 року по 31 травня 2010 року.

Вказане порушення вплинуло на заниження позивачем суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету, на 61 348,00 грн. Податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобовязання з ПДВ на 76 685,00 грн. (61 348,00 грн. основного платежу та 15 337,00 грн. штрафних санкцій) є правомірним, а тому у задоволенні позову відповідач просив відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1. Позов просить задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених у письмовому запереченні; у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами як з власної ініціативи, так і на вимогу суду, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПП «Простір» 31 травня 2002 року зареєстроване як субєкт господарювання Луцькою районною державною адміністрацією, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію від 31 травня 2002 року серії А00 № 398558 (а.с.48), довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.124), та, як вбачається з матеріалів справи, з 05 червня 2006 року перебуває на податковому обліку в Луцькій ОДПІ. Підприємство є платником ПДВ на підставі свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 18 травня 2006 року № 02455090 (а.с.54).

З 10 січня по 14 січня 2011 року Луцькою ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Простір» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» за період з 01 серпня 2009 року по 31 серпня 2009 року. За результатами перевірки складено акт від 19 січня 2011 року № 187/23-3/31980014 (а.с.6-16), яким встановлено порушення позивачем ч.1 ст.203. ч.1, 2 ст.215, ч.1 ст.216, ч.1 ст.207, ст.228 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України від 20 травня 1999 року N 687-XIV «Про архітектурну діяльність» в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП «Простір» при придбанні послуг по оцінці (аналізу) проектної та виконавчої документації у ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» згідно з договором від 01 липня 2009 року, а також пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.2.6 п.7.2, пп. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України від 03 квітня 1997 року N 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон N 168/97-ВР), що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 69 566,00 грн., в тому числі за серпень 2009 року на 56 833, 00 грн., за вересень 2009 року на 12 733 грн. та завищення відємного значення ПДВ за вересень 2009 року на 8 767,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 02 лютого 2011 року № /0, яким позивачу було донараховано податкове зобовязання з ПДВ на загальну суму 86 957,00 грн. (з них 69 566,00 грн. основного платежу та 17 391,00 грн. штрафних санкцій) та № /0 про зменшення розміру відємного значення суми ПДВ на 8 767,00 грн. та нараховано штрафних санкцій у розмірі 2 191,75 грн. (а.с.18-19).

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 02 лютого 2011 року №/0 було скасоване, податкове повідомлення-рішення від 02 лютого 2011 року № /0 скасоване частково (а.с.20-23) та прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 28 квітня 2011 року № (а.с.24;108), яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на 76 685,00 грн. (з них 61 348,00 грн. основного платежу та 15 337,00 грн. штрафних санкцій).

Пунктом 56.18 ст.56 Податкового кодексу України (чинного з 01 січня 2011 року, далі ПК України) передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач у даній справі довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1, висновки акту перевірки про допущені порушення податкового законодавства знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на таке.

Згідно з п.1.7 ст.1, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону N 168/97-ВР податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обовязкових реквізитів.

За змістом наведених правових норм необхідною умовою для включення ПДВ до податкового кредиту, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобовязань, є, зокрема, фактична наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг). При цьому, правові наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії або події, які викликають зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Частиною 1 ст.138 КАС України визначено, що предметом доказування в адміністративній справі є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Таким чином, оскільки позивач вказує на те, що мав право віднести до складу податкового кредиту у серпні 2009 року суму ПДВ 78 333,33 грн. у звязку з придбанням послуг з оцінки (аналізу) проектної та виконавчої документації на підставі належним чином оформленої податкової накладної та інших документів, що підтверджують їх виконання, а відповідач заперечує настання реальних наслідків за вказаним договором між ПП «Простір» та ТзОВ «С.С.Дж.Р.Груп через відсутність будь-яких передумов, засобів для їх виконання та заперечення директором ТзОВ С.Дж.Р.Груп факту вчинення будь-яких дій, спрямованих на здійснення господарської діяльності, що вказує на нікчемність правочинів між субєктами господарювання, тому перевірці судом підлягають фактичні дані про можливість реального здійснення операцій, зокрема, виконання робіт їх учасниками з урахуванням кваліфікованого персоналу, відповідних дозволів (ліцензій), віддаленості обєкта будівництва тощо, а також доводи податкового органу щодо виникнення у позивача податкової вигоди (у вигляді зменшення податкових зобовязань з ПДВ за рахунок безпідставного формування податкового кредиту).

Так, судом встановлено, що виявлені Луцькою ОДПІ під час перевірки позивача порушення стосуються господарських зобовязань, що випливають із договору на виконання робіт з оцінки (аналізу) проектної та виконавчої документації від 01 липня 2009 року (а.с.25-30), укладеного між ПП «Простір» як замовником (с.Піддубці, Луцький район) та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» як виконавцем (м. Київ).

Згідно з умовами вказаного договору виконавець зобовязаний виконати роботи з оцінки (аналізу) проектної та виконавчої документації на предмет відповідності чинному законодавству України, зокрема, відповідності вимогам ДБН, перевірку головних технічних умов, дотримання яких є обовязковими при будівництві фабрики по виробництву продуктів харчування в с.Смолигів Луцького району Волинської області до 24 липня 2009 року (а.с.25).

31 серпня 2009 року між сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданих послуг на 470 000,00 грн., в тому числі ПДВ 78 333,33 грн. (а.с.31), та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» виписано податкову накладну № 6905 на вказану суму (а.с.32). Водночас суд зауважує, що обґрунтування договірної ціни у сумі 470 000,00 грн. (розрахунок фактичних витрат, калькуляцію послуги з надання експертного висновку) не надано. На виконання умов договору ПП «Простір» трьома платежами: від 14 жовтня 2009 року, 05 та 10 листопада 2009 року було здійснено оплату наданих ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» послуг (а.с.49-51).

Як вбачається з податкової декларації з ПДВ за серпень 2009 року з розшифровкою податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за вересень 2009 року (а.с. 107-119) позивач на підставі податкової накладної від 31 серпня 2010 року № 6905 включив до складу податкового кредиту серпня 2009 року ПДВ у сумі 56 833,00 грн. та декларації вересня 2009 року - 21 500,33 грн.

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2. ст.7 Закону N 168/97-ВР податкова накладна є звітним і одночасно розрахунковим документом. Згідно пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону N 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками певні реквізити, у т.ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону N 168/97-ВР встановлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними та іншими документами, передбаченими вищезазначеним підпунктом, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену відповідними документами.

При цьому пп.7.2.4 п.7.2. ст.7 Закону N 168/97-ВР передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9 цього Закону. Реєстрація особи платником податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, передбачених п. 9.8 Закону N 168/97-ВР.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм Закону N 168/97-ВР, податкова накладна є основним, але не беззаперечним документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем (замовником) ПДВ у ціні товару (вартості послуги), та надає право на формування податкового кредиту платника податків-замовника. Суд вважає, що надані позивачем податковому органу докази первинні документи: податкова накладна від 31 серпня 2009 року № 6905, акт приймання-передачі послуг від 31 серапня 2009 року, виписки банку про перерахування коштів ПП «Простір» на рахунки ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» (а.с.31-32; 49-51) є обовязковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товарів), а отже, й обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Надання податковому органу документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних у яких установлена судом.

Податковим органом доведено необґрунтованість одержання податкової вигоди позивачем.

Згідно зі ст.ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому договір є обовязковим до виконання.

Договір від 01 липня 2009 року за змістом фактично є договором про надання послуг та у відповідності із його предметом передбачає отримання результату - звіту (експертного висновку) про відповідність переданої замовником документації чинному законодавству. Відтак загальні вимоги до договору про надання платних послуг визначено ст.ст.901-903 ЦК України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Однак суд вважає, що надані позивачем докази не підтверджують реальності здійснення самої господарської операції (надання послуг) між ПП Простір» і ТзОВ С.Дж.Р.Груп, а отже, й обґрунтованості визначення податкового кредиту позивача. Позивачем не дотримані вимоги стосовно документального забезпечення факту отримання послуг: ним не надано під час податкової перевірки документально засвідчений результат договору від 01 липня 2009 року - звіт (експертний висновок), оригінал його також не надано позивачем і на вимогу суду з посиланням на передачу цього документа ВАТ «Волиньхолдинг» згідно з актом від 03 вересня 2009 року (а.с.122), а надана суду копія не свідчить про фактичну перевірку виконавцем за договором головних технічних умов на проведення будівництва та проектної і виконавської документації чинному законодавству України та вимогам замовника будівництва обєкта в с.Смолигів Луцького району, здійснення яких передбачалося завданням замовника ПП «Простір».

Судом з пояснень представника позивача також встановлено, що укладення вказаного вище договору про оцінку (аналіз) проектної та виконавчої документації було обумовлено змістом робіт, визначених договором від 29 травня 2009 року № 01/06 генерального підряду (а.с.55-62), укладеного між ПП «Простір» (замовник) та ВАТ «Волиньхолдинг» (генеральний підрядник). Так відповідно до умов вказаного договору ПП «Простір» зобовязаний на свій ризик, власними чи залученими силами і матеріальними ресурсами за завданням та за рахунок замовника ввести в експлуатацію обєкт будівництва - фабрику харчових продуктів в с. Смолигів Луцького району (обєкт) та отримати від імені замовника свідоцтво про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним нормам і правилам.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з пп.5.3.1 договору генерального підряду від 29 травня 2009 року № 01/06 ПП «Простір» заборонено передавати проектну, робочу, виконавчу, а також іншу документацію за договором третім особам, крім учасників будівництва у випадку, коли це необхідно їм для виконання робіт за даним договором (а.с.60). Відповідно до визначень та понять, окреслених договором, проектна документація затверджені у встановленому порядку текстові і графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, обємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні рішення, повязані з будівництвом обєкта; виконавча документація документація про хід виконання договору, відповідності робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам і здійснення контролю за виконанням договірних зобовязань (журнали виконання робіт, акти і довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи і конструкції, паспорти, сертифікати, матеріали перевірок і т.п.).

Отже, укладення договору між ПП «Простір» та Тов. «С.ДЖ.Р.Груп» суперечить змісту договору генерального підряду від 29 травня 2009 року № 01/06 та є, до того ж, економічно необґрунтованим, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, відповідність проектної документації, розробленої Львівським проектним інститутом № 14, технічним вимогам, завданням замовника та чинному законодавству України підтверджено комплексним висновком державної експертизи перед початком будівництва. Відтак, здійснювати аналіз (оцінку) проектної документації на предмет відповідності чинному законодавству за таких обставин, після завершення будівельних робіт, є недоцільним. Що стосується перевірки виконавчої документації, то ПП «Простір» має ліцензію серії АВ № 458054, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією Міністерства регіонального розвитку та будівництва України строком дії з 20 січня 2009 по 20 січня 2014 року (а.с.52) - дозвіл на здійснення господарської діяльності, повязаною із створенням обєктів архітектури, що свідчить про наявність у нього власного кваліфікованого персоналу для самостійного виконання робіт згідно з договором підряду, в тому числі на надання допомоги замовнику по контролю і нагляду за якістю, обємами, строками виконання робіт учасниками будівництва, відповідності робіт проектній та робочій документації, письмовим вимогам замовника, вказівкам технічного та/або авторського нагляду, а також підписання актів приймання виконаних робіт в складі приймальної комісії, актів прихованих робіт, актів прийняття вмонтованого обладнання.

Надана суду копія звіту (експертного висновку) про відповідність проектної та виконавчої документації, не містить відомостей про відповідальну особу безпосереднього виконавця робіт, який згідно з Порядком проходження професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт, пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 року N 79, Закону України від 20 травня 1999 року N 687-XIV «Про архітектурну діяльність», вправі за дорученням замовника (забудовника) надавати висновки щодо відповідності проектних рішень вимогам законодавству, державним нормам, стандартам, будівельним нормам і правилам за наявності відповідного кваліфікаційного сертифікату. Водночас, під час документальної невиїзної перевірки ДПІ у Печерському районі м Києва ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 серпня 2008 року по 31 травня 2010 року (а.с.80-89) встановлено, що загальна чисельність працюючих на вказаному підприємстві відповідно до даних звіту форми 1-ДФ (розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку) становить одна особа. Керівник та засновник ТзОВ «С.Дж.Р.Груп», відомості щодо якого значаться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що судом долучено до матеріалів справи спеціальний витяг (а.с.75-77), згідно з протоколом допиту його як свідка від 18 серпня 2010 року заперечує безпосередню участь в діяльності даного товариства, а є посадовою особою ТзОВ «Петростер-Україна» та ТзОВ «Колеус» (а.с.100-104); за фактом створення даною особою фіктивного підприємства ТзОВ С.Дж.Р.Груп порушено кримінальну справу (а.с.91-104). Вказаною перевіркою також встановлено, що за адресою, вказаною в установчих документах, ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» не знаходиться (а.с.81; 99).

Таким чином, фактично експертний висновок не міг бути виготовлений ТзОВ «С.Дж.Р.Груп», а відтак відомості, зазначені у первинних документах, складених за договором між ПП «Простір» та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп», містять недостовірну інформацію.

Окрім того, податкова накладна від 31 серпня 2009 року № 6905 (а.с.32) не відповідає встановленим ст.9 Закону України 16 липня 1999 року N 996-XIV Про бухгалтерський облік і фінансову звітність вимогам до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такі первинні документи повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. У податковій накладній від 31 серпня 2009 року № 6905 не зазначено посаду і прізвище особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом також встановлено, що позивач перерахував трьома платежами на рахунок ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» 470 000,00 грн., що вбачається із виписок банку (а.с.49-51). Разом з тим, суд зауважує, що вказаний у платіжних документах банківський рахунок не взятий на облік в податковій інспекції, що встановлено податковою перевіркою ТзОВ «С.Дж.Р.Груп», акт якої від 14 жовтня 2010 року № 823/23-10/34981754 (а.с.80-89) досліджувався судом. Відповідно до п.1 Порядку подання податковим органам повідомлення про відкриття (закриття) рахунків у фінансових установах, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 01 серпня 2001 року N 306 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2001 року за N 923/6114, повідомлення про відкриття (закриття) рахунку в фінансовій установі суб'єкти господарювання направляють відповідно до чинного законодавства у державний податковий орган, де вони взяті на податковий облік. Таким чином, не дивлячись на наявність у ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» рахунків, які взяті на облік в податковому органі за місцем обліку платника, оплата за договором від 01 липня 2009 року здійснювалася на рахунок у банку, який на обліку у податковій інспекції не перебуває.

Аналіз обставин на підставі зібраних у ході перевірок ПП «Простір» та ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» матеріалів свідчить про документальне оформлення господарської операції, з якою учасники правочину не повязували настання реальних наслідків, крім отримання податкової вигоди шляхом зменшення бази оподаткування за рахунок податкового кредиту, який, як встановлено судом, є безпідставним. Відображення ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» у податковій декларації з ПДВ за серпень 2010 року податкового зобовязання у сумі 78 333,33 грн., що слідує із автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України (а.с.105), не спростовує доводів податкових органів про використання схем мінімізації податкових зобовязань шляхом документального оформлення господарських операцій, які не мають реального характеру виконання. За результатами документальної невиїзної перевірки ТзОВ С.Дж.Р.Груп з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 серпня 2008 року по 31 травня 2010 року, проведеної ДПІ у Печерському районі міста Києва (акт від 14 жовтня 2010 року № 823/23-10/34981754), встановлено розбіжності податкового кредиту на 685 625 926,00 грн. та податкових зобовязань на 685 708 711,00 грн., причиною яких є ненадання жодних первинних документів фінансово-господарської діяльності за період, що перевірявся. В акті також вказано про значні обсяги операцій, які реально не могли виконуватися з урахуванням часу, оперативності їх проведення, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів, а також встановлено відсутність необхідних умов для здійснення господарських операцій, зокрема, основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо (а.с. 80-89). Вказаним актом перевірки ТзОВ С.Дж.Р.Груп» зроблено висновки про вчинення останнім правочинів, які не спрямованні на настання правових наслідків, встановлено відсутність обєктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) у період з серпня 2008 року по травень 2010 року, які підпадають під визначення ст.3 Закону України Про податок на додану вартість.

На думку суду, акт прийому-передачі звіту - експертного висновку від 03 вересня 2009 року від ПП «Простір» до ВАТ «Волиньхолдинг» (а.с.122) не є доказом, що підтверджує фактичне надання та доцільність послуг ТзОВ «С.ДЖ.Р.Груп» по підготовці експертного висновку про відповідність проектної та виконавчої документації чинному законодавству України та вимогам замовника будівництва обєкта, оскільки згідно з договором генерального підряду від 01 липня 2009 року його результатом є передача замовнику свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, виданого інспекцією архітектурно-будівельного контролю відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року N 923 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 534), про що і свідчить акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02 листопада 2009 року № ОУ-0000023 (а.с.123).

Оскільки договором генерального підряду прямо заборонялося передавати проектну та виконавчу документацію третім особам, в ТзОВ «С.Дж.Р.Груп» відсутній кваліфікований персонал для виконання робіт, надання послуг відповідно до вимог Закону України «Про архітектурну діяльність», та враховуючи віддаленість обєкта будівництва (с. Смолигів Луцького району Волинської області) від місця знаходження виконавця робіт (ТзОВ «С.Дж.Р.ГРУП», м. Київ), щодо посадової особи якого порушено кримінальну справу за фактом створення фіктивного підприємства та яка заперечує здійснення господарської діяльності, за місцем знаходження підприємство не знаходиться (адресу органу чи особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені в силу ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» не встановлено), то суд вважає, що доводи відповідача як субєкта владних повноважень про відсутність реального характеру господарської операції підтвердилися.

Вказані вище обставини свідчать про відсутність у позивача підстав на включення до податкового кредиту ПДВ за податковою накладною, виписаною від імені ТзОВ С.Дж.Р.Груп, чим було завищено податковий кредит за серпень-вересень 2009 року на суму 78 833,33 грн.

Отже, зменшення позивачем податкових зобовязань внаслідок порушення встановленого порядку формування податкового кредиту з ПДВ спричинює недоотримання дохідної частини бюджету, що є власністю держави. Тому дії позивача по перерахуванню коштів контрагенту без мети реального настання правових наслідків, з ціллю формування податкового кредиту і як наслідок заниження обєкта оподаткування, несплата податків, призвели до втрат дохідної частини Держбюджету.

Наявність законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту з ПДВ є обовязковою, але не безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) не мали реального характеру.

В силу вимог пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР підставою для відповідальності платника податку є саме непідтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника. За загальним правилом несплата ПДВ постачальниками товару (виконавцями робіт, послуг) по ланцюгу сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту покупцю (замовнику), який відніс до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену разом із ціною товару (робіт, послуг). Проте у разі підтвердження доводів податкового органу про безтоварність операцій (фіктивність робіт, послуг) визначення податкового кредиту є безпідставним, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) доказів сплати постачальникам вартості товарів (виконавцям вартості робіт, послуг).

При цьому, відсутність судового рішення про визнання недійсним правочину не може розглядатися як перешкода для зменшення податкового кредиту позивачу та донарахування грошового зобовязання у тому разі, якщо таким платником не дотримано вимог податкового законодавства. Посилання податкового органу на нікчемність правочину не є необхідною передумовою для розгляду господарських операцій платників податку як таких, що вчинені з порушенням вимог податкового законодавства, якщо тільки відповідні товари (послуги) платником у постачальників (виконавців) реально не придбавалися.

З огляду на це, наявність податкових накладних, які формально відповідають вимогам до їх оформлення, не є у спірному випадку підставою відповідно до Закону №169/97-ВР для віднесення певних сум до податкового кредиту, оскільки під час судового розгляду справи доведено, що відомості у таких документах щодо господарських операцій не відповідають дійсності.

Отже, на думку суду, позивачем не дотримані умови формування податкового кредиту з ПДВ та неправомірно у серпні-вересні 2010 року включено до його складу ПДВ на загальну суму 78 333,33 грн., що призвело з урахуванням даних податкових декларацій за вказані періоди до заниження податкового зобовязання на 61 348,00 грн.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що адміністративний позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1 про визначенні грошового зобовязання у сумі 76 685,00 грн. (61 348,00 грн. основного платежу та 15 337,00 грн. штрафних санкцій) задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Простір» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2011 року № НОМЕР_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 15 червня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк