Справа № 22-а-20983/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.,

суддів: Барильської А.П.,Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу про визнання бездіяльності протиправною , зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну допомогу як дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу (надалі УПФУ) про визнання бездіяльності протиправною , зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну допомогу як дитині війни.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що їй, як дитині війни, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за 2006-2009 роки відповідачем не виплачується щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі 5117,10 грн.

Просила визнати відмову УПФУ, щодо виплати соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною та зобовязати відповідача

здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2006-2009 роки в сумі 5117,10 грн. та зобовязати відповідача нараховувати допомогу у подальшому.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 квітня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано бездіяльність УПФУ щодо не нарахування та невиплаті їй соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007 рік, протиправною.

Визнано дії УПФУ в 2008-2009 роках щодо виплати ОСОБА_2 соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі, що не відповідає вимогам закону - неправомірними.

Визнано відмову від 22 грудня 2009 року УПФУ щодо виплати позивачу соціальної допомоги у вигляді підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною.

Зобовязано УПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як дитині війні, недоплачену соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії за 2007,2008 роки, за січень грудень 2009 рік у сумі 3796,50 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів в підтвердження поважності причин пропуску позивачем річного строку для звернення до суду, безпідставне посилання суду першої інстанції на положення ст.. 257 ЦК України, якою встановлено трирічний строк позовної давності; судом безпідставно задоволено позовні вимоги з 01.01.2007 року по 09.07.2007р. оскільки у цей період діяла норма Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» , та з01.01.2008 по 22.05.2008 року, так як в зазначений період діяли норми Закону «Про державний бюджет на 2008 рік» ; неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, відсутність коштів для забезпечення таких виплат. Крім того, відповідач вважає, що судом безпідставно стягнуто суму державної соціальної допомоги, виконуючи функції Пенсійного фонду; правове регулювання виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» здійснювалось відповідачем за Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту незаконної бездіяльності відповідача відносно виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період 2007,2008,2009 роках, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити їй перерахунок пенсії у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити 3796,50 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі

спеціальною нормою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист

дітей війни», а починаючи з 09 липня 2007 року знову діє положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, щодо виплати щомісячної соціальної допомоги за 2007,2008 роки, за січень грудень 2009 рік в сумі 3796,50 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 99 КАС України в діючій на той час редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ст. 100 КАС України в діючій на той час редакції, передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом 01.02.2010 року (а.с. 2), з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України відносно її вимог про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправною щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни в законом передбаченому розмірі та зобовязання його здійснити перерахунок та виплатити на її користь підвищення до пенсії в період з 01.01.2006 року по 01.02.2009 року.

Пропущений строк звернення до суду позивач поновити не просила, а відповідач просив застосувати наслідки такого пропуску в запереченнях до позову (а.с. 27-31).

Однак суд першої інстанції не врахував вищенаведеного й не застосував положень ст.ст. 99, 100 КАС України, дійшовши хибного висновку про задоволення позову в цій частині.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, стягнення конкретної суми, не нарахованої Управлінням Пенсійного фонду, під час ухвалення судового рішення по даній справі неможливе.

Крім того, за період з 01.01.2006 року по 01.02.2009 року позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом і не ставиться питання про його поновлення, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду в частині задоволення позовних вимог не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду, на підставі п.4 ч.1 ст. 202 КАС України скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову та визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу за період з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була фактично виплачена.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198,202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 квітня 2010 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність УПФУ щодо не вчинення дій стосовно перерахунку і виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати УПФУ здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_2 за період з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: