Справа № 569/7633/15-а
Суддя: Наумов С.В. С. В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/7633/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Наумов С.В.,

при секретарі Слакві-Марчук Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Рівне протиправними та стягнення недоотриманої суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із вищевказаним адміністративним позовом до УПФ України в м. Рівне.

В обґрунтування позову ОСОБА_1зазначив, що він являється інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії наЧАЕС.

Постановами Рівненського міського суду від 15.01.2010 року та Рівненського апеляційного суду від 13.05.2011 року зобовязано УПФ України у м. Рівне здійснити перерахунок та виплату йому державної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2009 року.

Як вбачається із розміру виплат УПФ України у м. Рівне нарахованих сум компенсації перерахунок пенсії був здійснений з 01.08.2009 року по 30.06.2011 року без врахування зміни прожиткового мінімуму.

На його неодноразові звернення до Пенсійного фонду України про виплату недосплаченої суми компенсації з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та перевірити законність нарахування компенсації, отримав відповідь в грудні 2014 року, що перерахунок пенсії проведено у відповідності до положень ст.ст. 50, 54 Закону України №796-ХІІ. Вважє: що це не відповідає дійсності. УПФ України у м. Рівне посилається на те, що зобовязань щодо перерахунку пенсії при зміні прожиткового мінімуму на управління судом не покладено.

Крім того, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.11.2013 року по справі к/9991/47693/11 за його позовом зазначено: відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього обовязків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Враховуючи, що незаконно було закрите виконавче провадження по його справі, матеріали знаходились на розгляді Європейського суду з прав людини, тому не звертався до суду за захистом своїх прав.Вважаєтакі дії відповідача протиправними, просить суд поновити строк звернення до суду за захистом прав, свобод та законних інтересів з 01.08.2009 року, визнати дії УПФ України у м. Рівне щодо відмови у перерахунку йому, як інваліду 2 групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, починаючи з 01.07.2011 року державної пенсії в розмірі не нижчої 8 - ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.ст. 50,54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплати недосплаченої суми компенсації з 01.08.2009 року по 30.06.2011 року, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування протиправними, стягнути з УПФ України у м. Рівне на його користь починаючи з 01.08.2009 року по 30.06.2011 року недосплачену суму компенсації з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням проведених виплат, стягнути з УПФ України у м. Рівне на його користь, починаючи з 01.07.2011 року недосплачену суму відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії у розмірі не нижчої 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням проведених виплат та до змін у законодавстві.

Ухвалою Рівненського міського суду від 30.06.2015р. було відкрито провадження у справі. Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана відповідачу. У встановлений законом строк від відповідача надійшли письмові заперечення, з огляду яких відповідач просить відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, пунктом третім прохальної частини заперечення проти адміністративного позову значилось прохання розглянути справу за відсутності представника управління.

Заслухавши позивача в судовому засіданні, дослідивши усі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з огляду на наступне.

По справі встановлено, що перебуваючи на обліку в УПФ України в м. Рівне, позивач отримує пенсію за по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, обчисленому згідно з постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210.

Постановою Рівненського міського суду від 15.01.2010 року по справі №2а-6101/09, адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково, зобов'язано УПФ України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з дня звернення з 06.08.2009 року.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 13.05.2011 року №2а-6101/09, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано УПФ України в м. Рівне зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статтей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01.08.2009 року.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, виданої на підставі виконавчого листа №2а-6101/09, УПФ України в м. Рівне було здійснено перерахунок пенсії та виплачена заборгованість за період із 01.08.2009 року 30.06.2011 року в розмірі 71 780, 50 грн.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.12.2012 року по зазначеній справі було підтверджене фактичне виконання зобов'язання про здійснення перерахунку пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.08.2009 року.

Вказану вище постанову про закінчення виконавчого провадження позивач оскаржував до Рівненського міського суду із вимогою щодо її скасування.

Постановою Рівненського міського суду від 17.04.2013 року по справі №569/5782/13-а, адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Рівненській області був залишений без задоволення.

03.04.2013 року позивачем було подано апеляційну скаргу на вказану вище постанову із вимогою щодо скасування її та ухвалення нового рішення - про задоволення вимог у повному обсязі.

Як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1, ним оскаржувалось виконання постанови апеляційного суду Рівненської області від 13.05.2011 року, як неналежне та не в повному обсязі.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 року вказану апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав 27.05.2015 року із вимогами щодо відновлення його порушеного права, починаючи з 01.08.2009 року по 30.06.2011 року та із 01.07.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України). Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (частина 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем не надано обґрунтованих доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо перерахунку пенсій на виконання рішення суду за період з 01.08.2009 року по 30.06.2011 року та із 01.07.2011 року по 27.11.2014 року.

Доводи адміністративного позову щодо пропуску строку звернення до суду з поважних причин, посилаючись на розгляд заяви позивача в Європейському суді з прав людини, суд не уповноважений враховувати, оскільки перебування ОСОБА_1 в Україні та дистанційний розгляд справи в м. Страсбург (Франція) не перешкоджав звернутись до суду та не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 254 КАС України постанова або ухвала, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ст. 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплатити пенсію без визначення точного періоду є нечіткими.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження та довідки про доходи позивача, рішення про перерахунок пенсії на виконання постанови апеляційного суду Рівненської області від 13.05.2011 року прийнято у межах та у спосіб, що передбачений чинним матеріальним та процесуальним законодавством, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 160, 161, 162 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Рівне протиправними та стягнення недоотриманої суми пенсії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржено до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов