Справа № 2-а-508/2010
Суддя: Альошина Н. М.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа №2-а-508/2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 року м. Миргород

суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Альошина Н.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, про що мається відповідна відмітка в пенсійному посвідченні та має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку він отримував не в повному обсязі, згідно наданої довідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено, а пільги встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року не конституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Отже, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Таким чином виходячи з вищенаведених нормативних актів, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними) положення, зокрема, пункту 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік». Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх не конституційність, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року зворотньої дії в часі не має, тому на період до 09 липня 2007 року не поширюється. Виходячи із зазначеного задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. З моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо не конституційності п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність і не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 р. повинен був нараховувати та здійснювати позивачеві доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

До 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачеві доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

В 2009, 2010 роках ЗУ «Про державні бюджети» на відповідні роки дія ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і є чинною.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Із змісту позовної заяви вбачається, що фактично оскаржується бездіяльність територіального Управління пенсійного фонду України, щодо відмови

в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії, дії якого щодо відмови в перерахунку надбавки до пенсії позивачеві слід визнати протиправними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни у визначеній ним грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки зазначена допомога не була йому нарахована, а суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Позовні вимоги, щодо зобовязання відповідача в подальшому нараховувати щомісячну соціальну надбавку «дитині війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при нарахуванні пенсії також не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може регулювати суспільні відносини в майбутньому.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважаю необхідним вийти за межі позовних вимог та, задовольняючи позов зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області провести перерахунок щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_2. як «дитині війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати; за 2007 рік; з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік; з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік; з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а 2010 рік; з 01 січня 2010 року по день прийняття цієї постанови, з урахуванням проведених виплат.

Згідно вимог ч. З ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,ст.ст.6-14, 1832, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області - про визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м. Миргороді Полтавської області провести перерахунок щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_1, як «дитині війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та провести відповідні виплати; за 2007 рік; з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік; з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік; з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за 2010 рік; з 01 січня 2010 року по день прийняття цієї постанови, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Копію постанови направити сторонам відповідно до ч.7 ст. 183-2 КАС України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя