Справа № 2-а-1614/10/0270
Суддя: Курко Олег Петрович
Дата ухвалення: 2010-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 р. Справа № 2-а-1614/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Курко Олега Петровича,

при секретарі судового засідання: Задерей Ірина Василівна

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вівсяницький"

про: стягнення 2579,30 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій

ВСТАНОВИВ :

Вінницьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подано позов до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вівсяницький" про стягнення 2579,30 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2008 році.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, повідомивши суд що дійсно, господарство визнало основну заборгованість перед Фондом, однак погасити її вчасно не мало можливості у звязку з нестійким фінансовим становищем. Між СВК "Вівсяницький" та позивачем була досягнута згода щодо розстрочення сплати існуючої заборгованості без нарахування пені, про що на адресу Фонду був надісланий гарантійний лист від 20.05.2009р. Оскільки позивач погодив гарантійні умови, представник відповідача вважає що підстав нараховувати та стягувати пеню не має.

З огляду на дані обставини в задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 19 Закону України від 21.03.1991 р. "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (зі змінами , далі Закон) встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Як зазначено у статті 20 цього Закону підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Судом встановлено, що згідно звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2008 рік форми №10-ПІ, у 2008 році в СВК ""Вівсяницький" працювали 171 особа, тобто визначена нормативом кількість інвалідів - штатних працівників мала б складати 7 осіб. Фактично ж працювала тільки одна особа інвалід. Дані обставини, а також сума адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення працевлаштування 6 інвалідів - 73996,50 грн. (12332,75грн. х 6) не оспорюються та повністю визнаються відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідач у поданому звіті самостійно визначив суму адміністративно-господарських санкцій, однак вчасно, як того вимагає ст. 20 Закону їх не сплатив. Фактично сплата відбувалась частинами, а саме: 28.04.2009р. - 10000 грн., 27.02.2009р. - 10000 грн., 30.06.2009р. 10000 грн., 29.07.2009р. - 20000 грн. та 27.08.2009р. - 23996,50 грн., що підтверджується інформаційним витягом позивача з бази даних обліку платежів.

Згідно ч. 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Пунктами 3.4 та 3.6 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці від 15.05.2007р. № 223 передбачено, що нарахування пені як роботодавцем, так і органом контролю здійснюється з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день сплати включно (тобто з 16 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу). Нарахування пені здійснюється на дату фактичного погашення суми боргу (частини боргу) за кожний календарний день прострочення платежу. При частковому погашенні боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку боргу.

В даному випадку відповідач самостійно сплатив всю суму адміністративно-господарських санкцій, однак зробив це після 15 квітня 2009 року, проводячи розрахунки з Фондом соціального захисту інвалідів частковими платежами, що зумовило поетапне нарахування пені після кожного випадку часткового погашення суми боргу. Таким чином на дату фактичного погашення всієї суми заборгованості відповідачу правомірно нараховано пеню в загальній сумі 2579,30 грн., правильність розрахунку якої була перевірена в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ст. 86 КАСУ).

Доказів, які б спростовували доводи позивача зі сторони СВК Вівсяницький" суду надано не було.

Таким чином з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Заперечення ж відповідача суд до уваги не приймає, оскільки Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не передбачає жодних пільг щодо сплати адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені. Порушення термінів сплати даних санкцій є законною підставою для нарахування пені незважаючи на будь-які обставини розстрочення чи відстрочення сплати основного боргу.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вівсяницький" ( Вінницька обл., Козятинський р-н, с. Вівсяники, , р/р 260066208 у ВАТ ВОД "Райффайзен банк Аваль", МФО 302247) на користь Вінницького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (м. Вінниця, вул. Пирогова, 135 А, одержувач: Держбюджет Козятинського району, р/р 0187, , банк одержувача: ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, символ звітності 230, код бюджетної класифікації 50070000, призначення платежу: "платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2008р.") пеню в розмірі 2579,30 грн. за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 03.06.10

Суддя Курко Олег Петрович

01.06.2010