Справа № 8886/09/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2010-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 8886/09/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання Коваленко І.І.,

за участю сторін:

від позивача, представник - не зявився

від відповідачів, представник - не зявився

від третіх осіб, представник - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області та Лиманської селищної ради за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на боці відповідачів ОСОБА_3 сільської ради, Кучурганської сільської ради та Степової сільської ради про визнання незаконною бездіяльності Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо виділення їй пенсіонеру-вчителю Лиманської школи № 2, земельної частки (паю) при розпаюванні земель сільськогосподарських підприємств (колишні радгоспи ім. Карла Маркса та «Путь Ильича»), розташованих на території селищної ради, визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області щодо надання безоплатно у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобовязання ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Одеської області безоплатно передати їй, пенсіонеру-вчителю Лиманської школи №2 у власність земельну ділянку розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу чи резервного фонду Роздільнянського району, які розташовані на території Лиманської селищної ради або на прилеглих територіях: Кучурганської, Степової чи ОСОБА_3 сільських рад та судові витрати покласти на відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області та Лиманської селищної ради, в якому просила визнати незаконною бездіяльність Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо виділення їй пенсіонеру-вчителю Лиманської школи № 2, земельної частки (паю) при розпаюванні земель сільськогосподарських підприємств (колишні радгоспи ім. Карла Маркса та «Путь Ильича»), розташованих на території селищної ради, визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області щодо надання безоплатно у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобовязання ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Одеської області безоплатно передати їй, пенсіонеру-вчителю Лиманської школи №2 у власність земельну ділянку розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу чи резервного фонду Роздільнянського району, які розташовані на території Лиманської селищної ради або на прилеглих територіях: Кучурганської, Степової чи ОСОБА_3 сільських рад та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06 серпня 2009 року до участі у справі були залучені в якості третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідачів ОСОБА_3 сільська рада, Степова сільська рада та Кучурганська сільська рада.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.06.2008 року була зареєстрована її заява у ОСОБА_2 районній державній адміністрації Одеської області (надалі ОСОБА_2 РДА Одеської області) за №07-989/2579, відповідно до якої позивач звернувся до відповідача з проханням про надання її безоплатно у власність земельної ділянки розміром 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Проте, на час розгляду справи Роздіяльнянською РДА Одеської області вказана заява не розглянута по суті, відповідне рішення по ній не прийнято.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно, проте позивач подав до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю. У попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях до позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання також не заявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, від нього теж надійшла заява про розгляд за його відсутністю. У попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість та на те, що окремо заява від 24.06.2008 року, яка була зареєстрована у ОСОБА_2 районній державній адміністрації Одеської області за №07-989/2579, не розглядалася, проте була надана відповідь від 09.09.2008 року на аналогічну колективну заяву вчителів Лиманської школи № 2 від 26.06.2008 року № Ко-193. Письмові заперечення по справі представником відповідача суду надані не були.

Від Лиманської селищної ради також надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, в якій було зазначено, що на підставі ст. 122 п. 3 а) та п. 12 переходних положень Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів розпоряджаються органи виконавчої влади.

Представник третьої особи Кучурганської сільської ради в судове засідання теж не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій було зазначено, що проти позовних вимог виконавчий комітет сільської ради не заперечує.

Представники ОСОБА_3 сільської ради та Степової сільської ради в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, про причини не явки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала вчителем в Лиманській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 Роздільнянського району Одеської області з 01.09.2007 р. по 01.09.2001 р., що підтверджується довідкою №72 від 01.06.2009 року (а.с.6) та з 01.09.2001 року отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. При цьому, 24.06.2008 року позивач звернулася до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області із письмовою заявою від 23.06.2008р. про надання безоплатно у власність земельної ділянки розміром 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарських підприємств, розташованих на території Лиманської селищної ради, що приватизуються, або земель запасу чи резервного фонду. Зазначена заява була зареєстрована в ОСОБА_2 РДА Одеської області 24.06.2008 року за № 07-989/2579 (а.с.7).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до ОСОБА_2 РДА Одеської області) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Згідно з п. 4, 7 вищевказаної статті кодексу відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада в місячний термін розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» посадові особи місцевих державних адміністрацій зобов'язані розглянути звернення громадян і не пізніше ніж у визначений законом термін прийняти рішення або дати обґрунтовану відповідь.

Під час розгляду справи, відповідачем - ОСОБА_2 РДА Одеської області не надано доказів щодо розгляду заяви від 24.06.2008 року за № 07-989/2579 позивача та прийняття за її розглядом відповідного рішення або обґрунтованої відповіді у встановленому законом порядку, тому суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_2 РДА Одеської області діяла у спосіб, не передбачений законами України та допустила порушення вимог ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Суд не приймає до уваги заперечення представника ОСОБА_2 РДА щодо належного розгляду заяви позивача з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що вчителями Лиманської ЗОШ № 2 І-ІІІ ступенів було подано до ОСОБА_2 РДА Одеської області колективне звернення, яке було зареєстроване в ОСОБА_2 РДА Одеської області за № Ко-193 від 26.06.2008 року (а.с. 42) щодо вирішення питання про виділення землі для ведення особистого селянського господарства, яке було порушено перед відповідачем працівниками школи ще у квітні 2004 року шляхом подачі відповідних заяв.

Саме на зазначене звернення відповідач 09.09.2008 року (а.с. 36) надав відповідь ОСОБА_4, як одному із його авторів, про неможливість задоволення заяви через відсутність вільних земель. В той же час, судом встановлено, що відповідач не уповноважувала ні ОСОБА_5, ні інших осіб, зазначених у колективному зверненні, на представлення її інтересів, а звернулася із самостійною заявою, яка ОСОБА_2 РДА не розглядалася та до теперішнього часу не розглянута, про що також повідомила представник відповідача в судовому засіданні.

Таким чином, розгляд колективного звернення від 26.06.2008 року № Ко-193 не є доказом розгляду заяви позивача про надання земельної ділянки.

У звязку із цим суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконною бездіяльності ОСОБА_2 РДА Одеської області щодо розгляду її заяви про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання незаконною фактичної бездіяльності ОСОБА_2 РДА Одеської області у наданні безоплатно у власність позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зобовязання виконати заходи, які встановлені ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, яка чинна сьогодні) щодо безоплатної передачі їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із сільськогосподарських земель, які знаходяться у резерві, чи земель запасу Роздільнянського району, які розташовані за межами населених пунктів на території Лиманської селищної ради або на території сусідніх Кучурганської, Степової чи ОСОБА_3 сільських рад, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009р. №1702-VІ внесено зміни до Земельного кодексу України, а саме: ч.6 і ч.7 ст. 118 викладено у такій редакції:

Ч. 6 ст. 118, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Ч. 7 ст. 118, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

З вищезазначеного вбачається, що у звязку з внесенням змін до ст. 118 зазначеного Кодексу на теперішній час для вирішення питання позивача необхідно подавати перелік документів, які раніше, як встановлено судом та не заперечується позивачем до відповідача не надавались, а саме: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, висновки конкурсної комісії.

Таким чином суд приходить до висновку, що вирішення цих питань та виконання зазначених позивачем заходів є виключною компетенцією ОСОБА_2 РДА Одеської області, у звязку з чим вважає позовні вимоги про визнання незаконною фактичної бездіяльності ОСОБА_2 РДА Одеської області у наданні безоплатно у власність позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зобовязання ОСОБА_2 РДА Одеської області виконати такі заходи у вигляді надання безоплатно у власність позивача земельної ділянки розміром 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства із земель, які знаходяться у резерві, чи земель запасу Роздільнянського району, які розташовані за межами населених пунктів на території Лиманської селищної ради або на території сусідніх Кучурганської, Степової, ОСОБА_3 сільських рад є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, у звязку з наступним.

Так, в обґрунтування зазначених позовних вимог позивач вказала, що бездіяльність Лиманської селищної ради полягає в порушенні останньою вимог ст. 12 ЗК України, пунктом «і» якої передбачено інформування сільськими, селищними та міськими радами населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, що призвело до порушення прав позивача, як працівника соціальної сфери.

Дійсно, відповідно до п. «і» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед інших, інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок. Проте, порядку та обсягу такого інформування ЗК України та інші акти земельного законодавства України не визначають.

Згідно з ст. 4 Орхуської конвенції, ратифікованої 06.07.1999 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля», громадяни мають право на отримання інформації щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок за своєю власною ініціативою шляхом подання інформаційного запиту.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про інформацію» громадянин має право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документу, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу, передбачених цим Законом. Ця ж стаття визначає, що під запитом щодо надання письмової або усної інформації у цьому Законі розуміється звернення з вимогою надати письмову або усну інформацію про діяльність органів законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадових осіб з окремих питань.

Оскільки позивач в силу ст.11 КАС України не надала суду доказів звернення до Лиманської селищної ради із відповідними запитами щодо інформування її про паювання землі, суд вважає, що Лиманська селищна рада не допустила бездіяльності в цьому питанні та не порушувала вимоги п. «і» ст. 12 ЗК України, у звязку із чим в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Також суд враховує, що спір, що виник між сторонами є публічно-правовим, оскільки в даному випадку відповідачі виступають як субєкти владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства. Таким чином, дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ст.94 ч.1 КАС України в звязку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з Державного бюджету України у сумі 1,36 грн.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,7-9,158,160,163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області та Лиманської селищної ради за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на боці відповідачів ОСОБА_3 сільської ради, Кучурганської сільської ради та Степової сільської ради про визнання незаконною бездіяльності Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо виділення їй пенсіонеру-вчителю Лиманської школи № 2, земельної частки (паю) при розпаюванні земель сільськогосподарських підприємств (колишні радгоспи ім. Карла Маркса та «Путь Ильича»), розташованих на території селищної ради, визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області щодо надання безоплатно у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобовязання ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Одеської області безоплатно передати їй, пенсіонеру-вчителю Лиманської школи №2 у власність земельну ділянку розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу чи резервного фонду Роздільнянського району, які розташовані на території Лиманської селищної ради або на прилеглих територіях: Кучурганської, Степової чи ОСОБА_3 сільських рад та судові витрати покласти на відповідача - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.06.2008р., зареєстровану в ОСОБА_2 РДА Одеської області 24.06.2008 року за № 07-989/2579.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити позивачу документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України у сумі 1,36 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі у строки встановленні ст. 186 КАС України заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 05 травня 2010 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко