Справа № 2-а-4141/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 жовтня 2010 р. Справа № 2-а-4141/10/0270 м. Вінниця

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Вінницького міжшкільного навчально - виробничого центру

до: Контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області

про: визнання протиправними дії, визнання нечинною лист - вимогу та її скасування

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Вінницького міжшкільного навчально - виробничого центру до Контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправними дії, визнання нечинною лист - вимогу та її скасування.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду;

5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення);

6) немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 КАС України особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин. При цьому адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви (в тому числі і шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом), яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

Позивачем при оформленні позовної заяви не дотримано ряд вимог передбачених ст.106 КАС України.

Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача/відповідача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти.

В порушення вказаної норми, позивачем не зазначено адрес електронної пошти сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 КАС України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Всупереч даної норми, позивачем не зазначено дати підписання позовної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Рішення субєкта владних повноважень у контексті даних положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Повноваження адміністративного суду при визнанні протиправним або нечинним рішення субєкта владних повноважень згідно положень КАС України поширюються на рішення, тобто нормативно правові акти чи правові акти індивідуальної дії. Тобто встановлені способи захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних відносин.

В даному зверненні до суду позивач оскаржує дії контрольно - ревізійного відділу у м. Вінниці (далі - КРВ у м. Вінниці), щодо складання акту ревізії, в частині виявленних порушень та недоліків зазначених у листі - вимозі.

З цього приводу слід зазначити, що акт ревізії - це службовий двосторонній документ, який стверджує факт ревізійних дій та їх результатів, і є носієм доказової інформації про виявлені недоліки в господарюванні.

Відповідно до п. 2 Стандарту державного фінансового контролю за використанням бюджетних коштів, державного та комунального майна, затвердженого Наказом Голови КРУ України від 09.08.2002 р. № 168, метою документування ревізійних дій та їх результатів є надання власникові та іншим визначеним законодавством користувачам, в тому числі ініціаторам контрольних заходів, суттєвої, повної і обґрунтованої інформації про стан збереження і використання коштів, цінних паперів, матеріальних цінностей і нематеріальних активів, ведення бухгалтерського обліку і стану фінансової дисципліни, а також про обставини допущення, встановлення і розміри фінансових порушень.

Ця інформація містить результати проведення державного фінансового контролю у вигляді інспектування на підставі ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII.

Враховуючи викладене, слід прийти до висновку, що сам по собі акт ревізії є документом інформаційного характеру та не несе для позивача негативних правових наслідків, а тому не може порушувати права та інтереси в його діяльності та не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України.

Отже, оскарження дій щодо факту складення акту та його висновків, які не встановлюють для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту порушених прав.

Поряд з цим слід відмітити, що одночасно з позовною вимогою про оскарження дій КРВ у м. Вінниці, щодо складання акту ревізії, позивач оскаржує лист - вимогу в.о. начальника КРВ у м. Вінниці І.М. ОСОБА_1 № 18-18/1106 від 13.08.2010 року щодо усунення зазначених у ній порушень.

Згадана вимога відповідача, направлена позивачу в порядку реалізації результатів ревізії, є дією КРВ по усуненню порушень, виявлених при ревізії. Вимога зобовязує позивача вчинити певні дії, невиконання яких тягне для нього та його посадових осіб наслідки, встановлені законодавством. Тому відповідно до ст.ст. 2, 17 КАС України саме вимога і є тим рішенням, що підлягає оскарженню. Акт ревізії в цьому випадку є доказом при вирішенні спору про скасування вимоги.

Поряд з цим, необхідно враховувати і те, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. В той же час частина 2 даної статті наголошує, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Позовна вимога - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення, за умови що дана вимога відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначених законом.

Зміст заявлених позовних вимог звернений як до в.о. начальника КРВ у м. Вінниці - ОСОБА_1 як посадової особи, в частині визнання нечинною і скасування листа-вимоги №1818/1106 від 13.08.2010 року, так і окремо до КРВ у м. Вінниці, в той же час відповідачем в даній справі зазначений тільки КРВ у м. Вінниці, як державний орган в цілому.

За загальним правилом відповідачем у адміністративній справі є субєкт владних повноважень, до якого спрямована позовна вимога. Однак позивачем допущена розбіжність у визначені кола осіб, що мають відповідати за даними вимогами. Зокрема, не обґрунтовано участь КРВ у м. Вінниці, дії якого оскаржуються, як сторони даної справи, так і відношення в.о. начальника КРВ у м. Вінниці І.М. ОСОБА_1 до змісту заявлених позовних вимог в якості відповідача у справі.

Також, в адміністративному позові відсутнє обґрунтування того, чому позов пред'явлено саме до КРВ у м. Вінниці, як територіального структурного підрозділу контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області, що діє на підставі положення, а не до юридичної особи - Контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до п.1 ст.48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Отже, позивачу слід визначитись (конкретизувати) з субєктним складом осіб, які мають відповідати за позовними вимогами та обґрунтувати їх участь.

На ряду з цим, позивач в адміністративному позові просить суд визнати протиправними дії КРВ у м. Вінниці допущені при складанні акту ревізії №18-15/50 від 30.07.2010 року, в частині виявлення порушень, зазначених в пунктах 2, 2.4, 3, 4, 5, 6, 7, 8 листа-вимоги №18-18/1106 від 13.08.2010 року, проте в позові відсутній виклад обставин, в чому саме полягає протиправність дій КРВ у м. Вінниці, також не конкретизована сама позовна вимога.

Слід зазначити, що в основі протиправних дій лежать певні юридичні факти, субєктивні обставини, застосування яких з боку відповідача потягло за собою порушення прав позивача. При цьому такі дії носять явний характер, тобто повинні підтверджуватись відповідними доказами.

Крім того, при формулюванні змісту позовних вимог, позивачу необхідно виходити зі змісту частини 2 статті 162 КАС України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи та визначено можливість визнавати рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень лише протиправними.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач вважає ряд вимог відповідача про усунення порушень, виявлених ревізією та викладених в листі від 13.08.2010 року за №18-18/1106 протиправними та просить їх скасувати. Так, аргументуючи свою позицію, позивач лише викладає у власній заяві буквальний зміст порушень зафіксованих в акті ревізії та перелік вимог зазначених у листі в.о. начальнака КРВ у м. Вінниці І.М. ОСОБА_1, проте всупереч вимогам ч.2 ст.2 КАС України позивач не наводить жодної аргументації з посиланням на норми матеріального та процесуального права протиправності даних вимог суб`єкта владних повноважень. Окрім того, позивачем не вказується, які конкретно норми чинного законодавства були порушені відповідачем при вчиненні протиправних, на його думку, дій стосовно виявлених порушень та висновків щодо них включених до акту ревізії, оскільки позивач обмежується формулюванням загального змісту посилаючись тільки на те, що вищенаведені вимоги і висновки відповідача є нормативно необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Тобто, на переконання суду, позивачем не зазначено, в чому саме полягає протиправність дій відповідача - КРВ у м. Вінниці та не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не вказано які ж саме дії слід визнати неправомірними, не мотивовано в чому полягає їх неправомірність, що свідчить про неуточненість способу захисту порушеного права.

Більш того, з наведеного тексту позовної заяви залишається незрозумілим, яким чином і коли позивач отримав для ознайомлення і підписання перший і третій примірника Акта ревізії фінансово - господарської діяльності Вінницького міжшкільного навчально-виробничого центру за період з 01 червня 2006 року по 01 квітня 2010 року №18-15/50 від 30.07.2010 року, а також, чи надавались позивачем письмові заперечення стосовно згаданого акту ревізії.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що на підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви окремі ксерокопії документів (копії Статуту Вінницького міжшкільного навчально - виробничого центру; наказу №69-к від 29.01.2001 року; відповіді на вимогу №105 від 13.09.2010 року; відповіді на нагадування №139 від 15.10.2010 року), які не засвідчені належним чином - відсутній запис "З оригіналом згідно", підпис, посада, прізвище, ініціали особи, яка засвідчує копію, дата засвідчення, скріплені печаткою.

Враховуючи, що додані до позовної заяви документи належним чином не засвідчені, вони не можуть бути доказами по справі.

Відповідно до п. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд керується кодексом адміністративного судочинства України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року, який набув чинності 30.07.2010 року.

Стаття 106 КАС України не містить виключень і поширюється на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв'язку з чим недотримання її положень свідчить про її невідповідність вимогам Закону

Вищезазначені обставини позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви слід залишити без руху та надати позивачу строк для виконання всіх вимог перелічених в ст. 106 КАС України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтею 108 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Вінницького міжшкільного навчально - виробничого центру до Контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправними дії, визнання нечинною лист - вимогу та її скасування залишити без руху.

2. Надати позивачу п`ятиденний термін для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачу.

4. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Чернюк Алла Юріївна