Справа № 815/2463/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2463/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Одеса

15 год. 39 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської районної державної адміністрації в особі в.о. Голови Болградської районної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання Болградської районної державної адміністрації виконати вимоги законодавства щодо порядку надання у користування водного обєкту на умовах оренди, надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації із подальшим укладенням договору оренди водного обєкта,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Болградської районної державної адміністрації в особі в.о. Голови Болградської районної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання Болградської районної державної адміністрації виконати вимоги законодавства щодо порядку надання у користування водного обєкту на умовах оренди, надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації із подальшим укладенням договору оренди водного обєкта.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою реалізації права закріпленого ст. 13 Конституції України щодо користування природними обєктами, позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання на умовах оренди водний обєкт (ставок) площею 15,6 га згідно викопіювання схеми наданої Відділом земельних ресурсів у Болградському районі, розташований на території Віноградненської сільської ради за межами села. Листом № 682/02-22 від 25.11.2014 року щодо надання вищезазначеного водного обєкту, Віноградненська сільська рада зазначила про відсутність заперечень з цього питання. Проте, відповідач за результатами розгляду звернення листом № 01/М-555/433 від 15.12.2014 року із посиланням на ст. 122 Земельного кодексу України повідомив про необхідність звернення до компетентного органу обласної державної та зазначив про необхідність відповідно до ст.ст. 135-139 Земельного кодексу України у цьому випадку проводити торги зазначеного обєкту. Такі дії відповідача порушують вимоги законодавства щодо порядку розгляду питань надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації із метою подальшого укладання договору оренди та Конституційні права на користування обєктами, які знаходяться у державній чи комунальній власності (аркуші справи 4-7).

У судове засідання сторони або їх представники не прибули, належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (аркуші справи 47-50).

Через канцелярію суду за вхід. № 21281/15 від 28.08.2015 року позивачем до суду надано заяву про розгляд справи у письмовому провадженні (аркуш справи 51).

Відповідач про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Відповідно до приписів ст.ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням наданої позивачем заяви, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Письмові заперечення відповідача проти позову до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Болградської РДА із заявою про отримання на умовах оренди водного обєкту (ставок), розташованого на території Виноградненської сільської ради за межами села, площею 15, 6 га згідно викопіювання схеми.

Листом № 01/М-250/17 7 від 29.05.2014 року у звязку із невірним формулюванням цільового використання водного обєкту, позивачу було відмовлено із посиланням на ст. 51 Водного кодексу України та ст. 134 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Виноградненської сільської ради із наміром про отримання на умовах оренди ставку, розташованого на території Виноградненської сільської ради за межами населеного пункту, площею 15,6 га.

Листом № 682/02-22 від 25.11.2014 року Виноградненською сільською радою було повідомлено про відсутність заперечень проти намірів ОСОБА_1, оскільки передача у оренду даного обєкта дозволить виконати бюджет сільської ради (аркуш справи 14).

Після цього, позивач 03.12.2014 року повторно звернувся до Болградської районної державної адміністрації із заявою про розгляд питання щодо надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації із метою подальшого укладення договору оренди (аркуші справи 8-10, 25-27).

За результатами розгляду повторного звернення, відповідачем було повідомлено, що за інформацією, яка надійшла від Відділу Держземагентства у Болградському районі встановлено, що згідно ст.ст. 135-139 Земельного кодексу України та статті 51 Водного кодексу України, водні обєкти надаються у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором), згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з територіальними органами Державного агентства водних ресурсів України.

Також, позивачу було повідомлено, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо надання земельних ділянок під водними обєктами у користування на умовах оренди у межах населених пунктів належать сільським та міським радам, а за межами населених пунктів обласним державним адміністраціям.

З урахуванням вказаного, Болградська РДА листом № 01/М-555/433 від 15.12.2014 року повідомила позивача про необхідність звернення для отримання дозволу на виготовлення землевпорядної документації та укладення договору оренди водного обєкта до обласної державної адміністрації (аркуш справи 11).

Отримавши вказану відповідь, позивач 05.01.2015 року втретє звернувся до Болградської РДА із заявою про вирішення питання про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації для укладення договору оренди водного обєкта або нажати вмотивовану відмову (аркуш справи 12).

У вказаній заяві позивач посилання у відповіді на ст. 122 Земельного кодексу України, яка на думку Болградської РДА відносить порушені у заяві питання до компетенції обласної державної адміністрації вважав необґрунтованими, оскільки згідно п. а) ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою та восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл. Селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства. Також щодо посилання Болградської РДА на ст.ст. 135-139 Земельного кодексу України позивач вказав, що у своїх заяв ним зазначався вид використання цього водного обєкту з посиланням на норми чинного законодавства та обґрунтування того, що у таких випадках Законом не встановлено обовязковості проведення торгів.

З урахуванням вказаного, у своїй заяві від 05.01.2015 року ОСОБА_1 просив відповідально віднестись до цього питання, оскільки це є реалізацією його права на користування обєктами які знаходяться в державній власності, закріпленого ст. 13 Конституції України та просив прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації для укладення договору оренди водного обєкту (аркуш справи 12).

За результатами розгляду вказаного звернення, відповідач зазначив, що з 01.07.2013 року набрав чинності Закон України «Про аквакультуру», яким встановлено новий порядок надання водних обєктів (їх частин) в користування на умовах оренди для цілей аквакультури (рибництва) та рибальства.

Класифікація видів цільового призначення земель. Затверджена наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 року, який наводить 12 різних видів цільового призначення в цій категорії.

Порушене у зверненнях питання, як зазначив відповідач, відповідає цільовому призначенню 10.07 для рибогосподарських потреб.

Враховуючи, що Земельний кодекс України не містить прямої норми, яка б регулювала питання повноважень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок із земель водного фонду для ведення рибництва, своїм листом № 01/М-2/27 від 27.01.2015 року відповідач зазначив, що земельні ділянки для рибогосподарських потреб у власність або користування мають надаватись обласними державними адміністраціями (аркуш справи 13).

На думку позивача, такі дії Болградської РДА є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Оскільки листи, надані відповідачем у відповідь на звернення суперечать вимогам ст. 123 Земельного кодексу України і не є вмотивованими відмовами та відповідно не можуть вважатись актом індивідуальної дії. Крім того, дії відповідача порушують вимоги чинного законодавства щодо порядку розгляду питання надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації із метою подальшого укладення договору оренди та Конституційні права позивача на користування обєктами, які знаходяться у державній чи комунальній власності.

Проте, суд з такими доводами позивача не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України, води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об'єкти) через ОСОБА_3 України, ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим.

Стаття 122 Земельного кодексу України передбачає повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Відповідно до ч. 1, п. а) ч. 3 ст. 122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Болградської РДА із заявою про розгляд питання щодо надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації із метою подальшого укладення договору оренди водного обєкту. До вказаної заяви було додано викопіювання з плану земель, які розташовані на території Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населених пунктів, із зображенням земельної ділянки площею 15, 6 га, виділеної під оренду ОСОБА_1 із земель водного фонду для рибогосподарських потреб (аркуші справи 9, 10).

З 01.07.2013 набрав чинності Закон України «Про аквакультуру», відповідно до прикінцевих положень якого статтю 51 Водного кодексу України, викладено у новій редакції.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, аквакультура (рибництво) діяльність з штучного відтворення, утримання та вирощування гідробіонтів (риб, молюсків, ракоподібних, безхребетних, водоростей, інших водних організмів) у повністю або частково контрольованих умовах з метою виробництва корисної біологічної сільськогосподарської продукції, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції та акліматизації, цілеспрямованого поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття та надання рекреаційних послуг.

Зазначений закон та зміни до статті 51 Водного кодексу України змінюють існуючий підхід до процедури надання водних обєктів в користування на умовах оренди.

Відповідно до прийнятих змін, чинне законодавство розрізняє різні процедури та принципи надання водних обєктів.

Так, відповідно до ст. 51 Водного кодексу України, у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах (статті 135 - 139 Земельного кодексу України) у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Водні обєкти надаються у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України (при цьому віднесення водного обєкта до загальнодержавного або місцевого не має значення), відповідно до договору оренди, погодженого з територіальними органами Державного агентства водних ресурсів України.

Відповідно до приписів ст. 59 Земельного кодексу України, землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Державним водогосподарським організаціям за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування землі водного фонду для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами тощо. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Тобто, ведення водного господарства один з видів цільового призначення земель водного фонду.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.20110 року, згідно якої, Землі водного фонду (землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів) поділяються на такі види цільового призначення: 10.01 - Для експлуатації та догляду за водними об'єктами; 10.02 - Для облаштування та догляду за прибережними захисними смугами; 10.03 - Для експлуатації та догляду за смугами відведення; 10.04 - Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами; 10.05 - Для догляду за береговими смугами водних шляхів; 10.06 - Для сінокосіння; 10.07 - Для рибогосподарських потреб; 10.08 - Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей; 10.09 - Для проведення науково-дослідних робіт; 10.10 - Для будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд; 10.11 - Для будівництва та експлуатації санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів у межах прибережних захисних смуг морів, морських заток і лиманів; 10.12 - Для цілей підрозділів 10.01-10.11 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

Зі звернень позивача вбачається, що ОСОБА_1 будь-яким чином не зазначено для яких саме цілей він має намір отримати земельну дялнку площею 15,6 га, згідно викопіювання на території Виноградненської сільської ради за межами населених пунктів, згідно класифікації видів цільового призначення земель, затверджених наказом Держкомзему № 548 від 23.07.2010 року.

З урахуванням зазначено, суд звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, вкладеними у листах-відповідях, зокрема № 01/М-2/27 від 27.01.2015 року, стосовно того, що оскільки Земельний кодекс України не містить прямої норми, яка б регулювала питання повноважень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок із земель водного фонду для ведення рибництва, земельні ділянки для рибогосподарських потреб у власність або користування мають надаватись обласними державними адміністраціями за приписами ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України.

При цьому, судом також враховано, що згідно наданих викопіювань з плану земель, визначено призначення земельної ділянки, яка виділена для ОСОБА_1 площею 15,.6 га для рибогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі зясованих в судовому засіданні обставин, досліджених наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської районної державної адміністрації про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання Болградської районної державної адміністрації виконати вимоги законодавства щодо порядку надання у користування водного обєкту на умовах оренди, надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації із подальшим укладенням договору оренди водного обєкта задоволенню не підлягають, оскільки судом підтверджується правомірність вчинених відповідачем дій за результатами розгляду звернень позивача щодо порядку надання у користування водного обєкта на умовах оренди.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 159-164, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Болградської районної державної адміністрації в особі в.о. Голови Болградської районної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання Болградської районної державної адміністрації виконати вимоги законодавства щодо порядку надання у користування водного обєкту на умовах оренди, надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації із подальшим укладенням договору оренди водного обєкта відмовити повністю.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан