Справа № 809/3923/15
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа № 809/3923/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Лучко О.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1461,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Долинська ОДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1461,00 грн

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності 20.03.2014 року та згідно поданої заяви від 27.03.2014 року про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності ОСОБА_1 перейшов на спрощену систему оподаткування та обрав вид діяльності лісопильне та стругальне виробництво і відповідно до чинного законодавства України зобовязаний був сплачувати єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Однак, відповідач взятих на себе податкових зобовязань вчасно не виконував. Таким чином, у відповідача за період з грудня 2014 року по травень 2015 року виникла заборгованість по єдиному податку в загальному розмірі 1461,00грн. На підставі наведеного позов просив задовольнити повністю.

Представник позивача в судове засідання не зявився. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Правом на подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не надав.

Згідно із ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач як субєкт підприємницької діяльності зареєстрований Реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 20.03.2014 року та взятий на облік у Долинській ОДПІ (а.с. 6).

27.03.2014 року ФОП ОСОБА_1 подав до Долинської ОДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з квітня 2014 рік, в якій самостійно обрано ставку єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування в розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної плати (2 група) та обрано вид діяльності лісопильне та стругальне виробництво (а.с. 20-21).

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість по єдиному податку (2 група), за період з грудня 2014 року по травень 2015 року в розмірі 1461,00 грн.

Судом встановлено, що відповідачем станом на день розгляду справи зазначена заборгованість не погашена, що підтверджується довідкою про податковий борг відповідача та зворотнім боком облікової картки платника єдиного податку (а.с. 8-10).

15.09.2014 року Долинська ДПІ виставила ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу про сплату податкового боргу за №1260-25, яка отримана відповідачем 09.10.2014 року (а.с. 7).

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно із п.п.10.1.2 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

В п.291.3 ст.291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із п.291.4 ст.291 ПК України субєкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю, четверту, пяту та шосту групи платників єдиного податку.

Відповідно до п.п.2 п.291.4 ст.291 ПК України до другої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Статтею 293 ПК України встановлено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, зокрема, для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (пп. 293.2 ст. 293 ПК України).

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої і другої груп є календарний рік (пп. 294.1 ст. 294 ПК України).

Відповідно до пп. 395.1 ст. 395 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. При цьому такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період ( квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву (п.п.298.1.1 п.298 ст.298 ПК України).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, зобовязаний сплачувати єдиний податок в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Однак, визначений Законом обовязок щодо сплати єдиного податку відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого допустив заборгованість.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Наявність податкового боргу відповідача підтверджується дослідженими матеріалами справи, доказів сплати заборгованості суду відповідачем не представлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, село Солуків, Долинський район, Івано-Франківська область, 77523) за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, в дохід місцевого бюджету податковий борг в розмірі 1461,00 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 17.09.2015 року.