Справа № 2-а-14027/11
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2011 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Грищенко І.О.

При секретарі Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІДПС БДПС ВДАІ м. Харкова прапорщика ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01.11.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 №133660 від 24.10.2011 року, складену ІДПС БДПС ВДАІ м. Харкова ОСОБА_2, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Провадження у адміністративній справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1, обґрунтовує тим, що 24.10.2011 року о 9:40 годині, він рухався на власному автомобілі ОСОБА_3, держ. номер НОМЕР_1, рухався по проспекту Гагаріна біля буд. 178. Побачив, що ведуться дорожні роботи, оскільки рух транспорту був обмежений, тому рухався у плотному потоці машин і швидкість руху не перевищувала 40 км/год. Інспектор ДПС ОСОБА_2 зупинив його та повідомив, що він нібито порушив п. 12.9 ПДР, рухався зі швидкістю 73 км/год в зоні дорожнього знаку 3.29. Інспектор не представився, одразу звинуватив його в перевищенні швидкості на 33 км/год., і висловив вимогу про передачу документів для складання протоколу. Жодних доказів порушення інспектор не надав, крім показань приладу Беркут№0601011 з показами 73 км/год. На прохання предявити своє службове посвідчення інспектор відмовив, що про його дані він зможе дізнатися з матеріалів справи. Заперечення про те, що вказана швидкість може належати будь-якому іншому автомобілю, що рухався у зоні дії радару та прохання надати копії свідоцтва про сертифікацію та свідоцтва про повірку, так само були проігноровані. Взявши його документи інспектор пішов складати адміністративний протокол в свій автомобіль. Далі інспектор вказав місця, де йому необхідно поставити підписи не розяснюючи зміст ст.. 63 Конституції України та ст.. 251 КУпАП. У протоколі він написав, що з фактом порушення ПДР не згоден, та попередив, що буде оскаржувати дії інспектора до суду. Після цього інспектор віддав йому документи та копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 на судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова ОСОБА_2 на судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки на судове засідання та письмових заперечень проти заявлених позовних вимог не надав. Заву про розгляд справи у його відсутність не направив.

Справа розглядається у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що 24.10.2011 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ м. Харкова ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АХ1 №330981, з змісту якого вбачається, що ОСОБА_1, 24.10.2011 року о 09:35 годині керував автомобілем НОМЕР_2 по пр.. Гагаріна, 178 в м. Харкові зі швидкістю 73 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год" та дорожнього знаку 1.37 "дорожні роботи", перевищив швидкість на 33 км/год, швидкість вимірювалася приладом Беркут №0601011, чим порушив п. 12.9 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

За скоєння даного правопорушення, постановою від 24.10.2011 року серії АХ1 №133660, складеною інспектором ДПС РДПС ВДАІ 6 взводу ХМУ ГУМВС України в Харківській області прапорщиком ОСОБА_2, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважає дану постанову такою, що не відповідає обставинам справи, вимогам Закону, такою, що винесена за відсутності ознак порушення ПДР України, без урахування реальної дорожньо-транспортної ситуації.

Як стверджує позивач, 24.10.2011 року о 9:40 годині він рухався на власному автомобілі ОСОБА_3, держ. номер НОМЕР_1, рухався по проспекту Гагаріна біля буд. 178. Побачив, що ведуться дорожні роботи, оскільки рух транспорту був обмежений, тому рухався у плотному потоці машин і швидкість руху не перевищувала 40 км/год. Інспектор ДПС ОСОБА_2 зупинив його та повідомив, що він нібито порушив п. 12.9 ПДР, рухався зі швидкістю 73 км/год в зоні дорожнього знаку 3.29. Інспектор не представився, одразу звинуватив його в перевищенні швидкості на 33 км/год., і висловив вимогу про передачу документів для складання протоколу. Жодних доказів порушення інспектор не надав, крім показань приладу Беркут№0601011 з показами 73 км/год. На прохання предявити своє службове посвідчення інспектор відмовив, що про його дані він зможе дізнатися з матеріалів справи. Заперечення про те, що вказана швидкість може належати будь-якому іншому автомобілю, що рухався у зоні дії радару та прохання надати копії свідоцтва про сертифікацію та свідоцтва про повірку, так само були проігноровані. Взявши його документи інспектор пішов складати адміністративний протокол в свій автомобіль. Далі інспектор вказав місця, де йому необхідно поставити підписи не розяснюючи зміст ст.. 63 Конституції України та ст.. 251 КУпАП. У протоколі він написав, що з фактом порушення ПДР не згоден, та попередив, що буде оскаржувати дії інспектора до суду. Після цього інспектор віддав йому документи та копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, п. 13 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС, від 13.11.2006, № 1111, встановлений порядок застосування спеціальних контрольно-вимірювальних приладів для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідачем не надано доказів того, що спеціальний контрольно-вимірювальний прилад, який використовував інспектор ДПС, пройшов метрологічну повірку та має свідоцтво про таку повірку, що даний засіб вимірювальної техніки має допуск для використання в Україні. Також, відповідач не довів, що прилад, який ним використовувався під час несення служби, передбачений табельною належністю БДПС ДАІ м. Харкова, та що отримання вказаного приладу відповідачем для несення чергування було зафіксовано у відповідному Журналі обліку роботи технічних засобів вимірювання.

Вказані обставини є суттєвими при вирішенні даного спору.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Технічний прилад "Беркут" №0601011, яким було зафіксовано швидкість руху, не має функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 254 КУпАП зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративне правопорушення не було зафіксоване належним чином, як то вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу він не може бути належним доказом вини ОСОБА_1, і за таких обставин, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано будь-яких інших доказів того, що дійсно позивач порушила п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вказані позивачем обставини є суттєвими при вирішенні даного спору.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Факт даного правопорушення не було зафіксовано такими технічними приладами.

Стаття 254 КУпАП зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративне правопорушення не було зафіксоване належним чином, як то вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу він не може бути належним доказом вини ОСОБА_4, і за таких обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не надано будь-яких інших доказів того, що дійсно позивач порушив Правила дорожнього руху України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.9 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про незаконність дій ІДПС РДПС ВДАІ м. Харкова ОСОБА_2 при розгляді адміністративної справи, притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні на позивача адміністративного стягнення за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до вимог п.3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення. Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

Таким чином, судом встановлено відсутність події адміністративного правопорушення, що тягне за собою закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 9, 11, 14, 86, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України ст.ст. 122, 245, 254, 256, 258, 268, 276, 280 КУпАП, , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ДПС РДПС ВДАІ 6 взводу ХМУ ГУМВС України в Харківській області прапорщика ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 24.10.2011 року та винесенні постанови від 24.10.2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 133660 від 24.10.2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят пять) гривень - визнати нечинною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02.11.2011 року.

Головуючий: