Справа № 2-а-641/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 р. Справа № 2-а-641/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

Суддів: Сторчака Володимира Юрійовича,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: приватного підприємства "Ремонтник"

до: державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області

про: визнання не чинними податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства "Ремонтник" (далі - ПП "Ремонтник") до державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області (далі - ДПІ у Немирівському районі) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що працівниками ДПІ у Немирівському районі проведено перевірку ПП "Ремонтник" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008, за наслідками якої складено акт від 11.01.2010 №2/23/21729774. У вказаному акті перевірки відображена інформація про порушення позивачем ОСОБА_6 України "Про податок на додану вартість", "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637). На підставі акта перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774, ДПІ у Немирівському районі прийнято податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 398350,5 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 330261,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 84836,0 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.01.2009, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 486000,0 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.01.2009, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 432600,14 гривень.

Позивач вважає такі рішення відповідача незаконними і необґрунтованими та просить суд визами їх нечинними, оскільки, порушення та факти їх вчинення, зазначені в акті перевірки від 11.012.2010 №2/23/21729774, не відповідають дійсності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні зясовано, що в резолютивній частині позовної заяви помилково не зазначено дати прийняття ДПІ у Немирівському районі податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 і №/0 та помилково зазначено дату прийняття рішень про застосування штрафних санкцій № та № від 22.01.2009, тоді коли фактично вищевказані податкові повідомлення-рішення і рішення про застосування штрафних санкцій відповідачем винесено 22.01.2010.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення і рішення про застосування штрафних санкцій ДПІ у Немирівському районі винесено внаслідок порушення ПП "Ремонтник" вимог чинного законодавства, які зазначено в акті перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774, та з дотриманням вимог Законів України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", "Про податок на додану вартість", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і Положення №637.

Представники відповідача проти адміністративного позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні, аргументуючись обставинами, викладеними у запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Державна реєстрація ПП "Ремонтник", згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №146508, проведена 22.03.2000 за №0000352. Позивача взято на податковий облік в органах державної податкової служби 25.04.2000 за №428.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

На виконання вказаної норми Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та на підставі направлень, виданих ДПІ у Немирівському районі, посадовими особами відповідача проведено планову виїзну перевірку ПП "Ремонтник", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008, про що складено акт від 11.01.2010 №2/23/21729774.

В ході вказаної перевірки посадовими особами відповідача констатовані порушення законодавства, допущені ПП "Ремонтник", які зазначені в акті перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774. Зокрема, вказано про порушення :

- п.п. 4.1.1 та п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.1 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, п.п.11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 265567,0 грн., у тому числі: за І квартал 2007 року - 34730,0 грн., за ІІ квартал 2007 року - 90509,0 грн., за ІІІ квартал 2007 року - 135150,0 грн., за IV квартал 2007 - 5178,0 гривень;

- п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, абз. 2 пп.7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, абз. 3 пп.7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з березня 2007 року по вересень 2008 року у сумі 220174,0 гривень;

- п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. 11.29 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено податок на додану вартість за результатами операцій із реалізації продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, крім операцій із реалізації підакцизних товарів, за липень-вересень 2008 року у сумі 122636,0 гривень;

- абз. 3 п.п 4.3.36 п. 4.3 ст. 4, п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", що призвело до недотримання податку з доходів фізичних осіб протягом періоду, що підлягав перевірці на загальну суму 25339,32 гривень;

- ст. 2 та п. 3.1 ст. 3 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища від 19.07.1999 №162/379, що призвело до завищення збору за забруднення навколишнього природного середовища за період з 01.10.2005 по 30.09.2008 на загальну суму 2071,8 гривень;

- ст. 2 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок", в результаті чого позивачем неправомірно застосовано фіксований сільськогосподарський податок;

- п. 2.3 гл. 2 Положення №637, внаслідок перевищення граничних сум розрахунків протягом періоду з 01.10.2005 по 30.09.2008 у загальній сумі 216300,07 гривень;

- п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в результаті не проведення через реєстратор розрахункових операцій реалізацію продукції невласного виробництва протягом періоду з 01.01.2005 по 30.09.2008 на загальну суму 97200,0 гривень.

На підставі акта перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774, за вказаними порушеннями ДПІ у Немирівському районі до ПП "Ремонтник" прийнято податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, з яких позивачем у судовому порядку оскаржуються наступні:

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 398350,0 грн., у тому числі за основним платежем 265567,0 грн. та за штрафними санкціями 132783,5 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 330261,0 грн., у тому числі за основним платежем 220174,0 грн. та за штрафними санкціями 110087,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 84836,0 грн., у тому числі за штрафними санкціями 84836,0 грн.;

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2010, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 486000,0 грн.;

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2010, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 432600,14 гривень.

На вимогу суду, представниками відповідача, крім інших доказів, до кожного прийнятого повідомлення - рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій надано додаткові розрахунки (а.с. 125, 127 128, 130, 132, 134).

Пунктом 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Як зясовано при розгляді адміністративної справи, ДПІ у Немирівському районі за порушення п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та на підставі п. 1 ст. 17 того ж Закону прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2009, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 486000,0 грн., у звязку із реалізацією позивачем 20.03.2008, 17.05.2008, 24.05.2008, 30.05.2008 та 27.06.2008 цегли на загальну суму 97200 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій.

В розумінні ст. 241 Господарського кодексу України, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2009 є адміністративно-господарською санкцією.

Одночасно, ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що в порушення вказаної норми Господарського кодексу України відповідачем застосовано штрафну (фінансові) санкцію 22.01.2010, тоді коли порушення ПП "Ремонтник" вчинено в періоді з березня по червень 2008 року. Тобто, з моменту вчинення порушення минуло більше року, що унеможливлює, в силу ст. 250 ГК України, застосування адміністративно-господарських санкцій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2009 має бути визнано нечинним та підлягає скасуванню.

В акті перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774 посадовими особами відповідача зазначено, що ПП "Ремонтник", в порушення п. 2.3 гл. 2 Положення №637, протягом періоду з 01.10.2005 по 30.09.2008 при проведенні розрахунків за готівкові кошти з іншими суб'єктами підприємницької діяльності допущено перевищення граничних сум розрахунків на загальну суму 216300,07 гривень.

За порушення вказаної норми Положення №637 та згідно п. 11 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" і Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки", ДПІ у Немирівському районі прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2010, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 432600,14 гривень, тобто у двократному розмірі.

В розумінні ст. 241 Господарського кодексу України, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2009 є адміністративно-господарською санкцією.

Одночасно, ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що в порушення вказаної норми Господарського кодексу України відповідачем застосовано штрафну (фінансові) санкцію 22.01.2010, тоді коли порушення ПП "Ремонтник" вчинено в періоді з лютого 2007 по серпень 2008 року. Тобто, з моменту вчинення порушення минуло більше року, що унеможливлює, в силу ст. 250 ГК України, застосування адміністративно-господарських санкцій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 22.01.2009 має бути визнано нечинним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення - рішення №/0 від 22.01.2010 відповідачем прийнято у звязку із порушенням позивачем, у перевіреному періоді (2008 рік), абз. 3 п. 11.29 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість".

Як встановлено при вирішенні адміністративної справи, з урахуванням інформації викладеної відповідачем у матеріалах перевірки, розрахунку до прийнятого повідомлення рішення, запереченнях та поясненнях, податкове повідомлення - рішення №/0 від 22.01.2010 прийнято через те, що позивачем в період з 01.10.2005 по 30.09.2008 занижено податок на додану вартість за результатами операцій із реалізації продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, крім операцій із реалізації підакцизних товарів на загальну суму 122636 грн. У тому числі : за липень 2008 року в сумі 60443 грн., за серпень 2008 року в сумі 27565 грн., та за вересень 2008 року в сумі 34628 грн. При цьому, відповідачем враховано, що позивачем перераховувались у перевіреному періоді кошти на спеціальний банківський рахунок на загальну суму 37800 грн.

Враховуючи вказані обставини, відповідач прийшов до висновку, що згідно з п. 11.29 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість" підлягає визначенню, як сума податкового зобовязання - штрафна (фінансова) санкція у розмірі 84836 грн. (122636 грн. - 37800 грн.), про що вказано у податковому повідомленні рішенні.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, оскільки на момент прийняття податкового повідомлення - рішення пункт 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»виключено на підставі п. 1 ст. 4 розділу ІІ Закону України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»№ 639-VI від 31.10.2008.

При цьому, вказаним Законом у ст. 3 розділу ІІІ закріплено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім вказаної норми, відповідач при прийнятті податкового повідомлення - рішення №/0 від 22.01.2010, як на підставу, посилається на підпункт «б»п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно якої контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Пунктом 17.1.3 вказаного Закону визначено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Однак, відповідач у податковому повідомленні - рішенні не зменшує та не збільшує податкове зобовязання позивача за основним платежем, а без зазначення правових підстав та в супереч наведеним нормам законодавства лише визначає суму штрафної (фінансової) санкції.

Відповідачем інших правових підстав на підтвердження повноважень щодо визначення, у даному випадку штрафних (фінансових) санкцій, ні у поясненнях, ні в інших доказах не зазначено.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення №/0 від 22.01.2009, яким визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій має бути визнано нечинним та підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що ДПІ у Немирівському районі на підставі акту перевірки від 11.01.2010 №2/23/21729774 за порушення ПП "Ремонтник" Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на додану вартість" (зокрема: завищення валових витрат, що призвело до заниження податку на прибуток та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість) винесено податкові повідомлення-рішення від 22.01.2010 №/0 на суму податкового зобов'язання по податку на прибуток - 398350,5 грн. та №/0 на суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість - 330261,0 грн.

При зясуванні обставин правомірності прийняття вказаних повідомлень - рішень судом встановлено, що відповідачем під час перевірки та прийнятті рішень не прийняті до уваги договори про спільну діяльність, укладені позивачем з ПСП "Джуринецьке" від 30.04.2007 ( а.с. 17 20), наявність яких на момент укладання, виконання і на час перевірки відповідачами не оспорювалась.

Згідно п. 8.1 договору від 30.04.2007, позивач власними силами реалізує отримує продукцію, а прибуток від її реалізації ділиться пропорційно. Крім того, п. 15 вказаного договору про спільну діяльність витрати, пов'язані з використанням (обслуговуванням, ремонтом) майна ПСП "Джуринецьке" покладено на ПП "Ремонтник". Оскільки вказаний договір є дійсним, він повинен бути врахований при перевірці.

Одночасно, представники відповідача вказали на те, що зазначені договори про спільну діяльність не можуть враховуватись взагалі, оскільки позивачем порушено вимоги п. 7.7.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п. 1.4 Порядку складання Звіту про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом ДПА України № 571 від 30.09.2004, якими передбачено, що податкові органи ведуть облік договорів на підставі завірених уповноваженим платником копій цих договорів, які після їх укладення направляються уповноваженим платником до державного податкового органу за його місцезнаходженням. Проте, за повідомленням представників відповідача, уповноваженим платником договори про спільну діяльність на облік до ДПІ у Немирівському районі не направлялись.

Судом прийнято до уваги вказані сторонами норми законодавства, що регулюють податкові відносини, повязані із спільною діяльністю без створення юридичної особи, зокрема :

- Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України;

- п. 7.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого спільна діяльність без створення юридичної особи провадиться на підставі договору про спільну діяльність, що передбачає об'єднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети. Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Виплата (нарахування) частини прибутку, отриманого учасниками спільної діяльності, оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, особою, уповноваженою вести облік результатів спільної діяльності до або під час такої виплати. У разі коли прибуток від спільної діяльності не розподіляється протягом звітного періоду з метою оподаткування, він вважається розподіленим між учасниками згідно з умовами договору про спільну діяльність на кінець такого звітного періоду і підлягає оподаткуванню згідно з підпунктом 7.7.3 цієї статті. У разі коли протягом звітного періоду витрати, понесені платником податку в зв'язку із проведенням спільної діяльності, перевищують доходи, отримані від таких операцій, балансові збитки переносяться на зменшення доходів майбутніх податкових періодів від такої спільної діяльності протягом строків, визначених статтею 6 цього Закону. Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Порядок податкового обліку та звітності результатів спільної діяльності встановлюється центральним податковим органом;

- п. 1.2 Закону України "Про податок на додану вартість", відповідно до якого для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну (сумісну) діяльність без створення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Облік результатів спільної (сумісної) діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної (сумісної) діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Порядок податкового обліку та звітності результатів спільної (сумісної) діяльності встановлюється центральним податковим органом;

- наказу ДПА України № 571 від 30.09.2004, яким затверджено форму Звіту про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, Порядок його складання та Порядок податкового обліку результатів спільної діяльності.

Суд погоджується з відповідачем щодо порушення позивачем ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість", якими передбачено, що спільна діяльність без створення юридичної особи провадиться на підставі договору про спільну діяльність, що передбачає об'єднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети, та що облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

Проте, з вищевказаних законодавчих та нормативних актів витікає, що неправильне ведення обліку результатів сумісної діяльності, не проведення реєстрації таких договорів в органах податкової служби, неподання відповідних звітів - не тягне за собою недійсність договорів про спільну діяльність.

Відповідачем при проведенні перевірки і прийнятті рішень вказані обставини не враховані та не доведено суду правомірності таких дій.

Крім того, відповідачем під час перевірки та при прийнятті рішень не враховано, що відповідно до п. 3.2.8 Закону України "Про податок на додану вартість" при здійсненні спільної (сумісної) діяльності передача товарів (робіт, послуг) на баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, вважається поставкою таких товарів (робіт, послуг). Також, відповідно до п. 4.2.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включаються до складу валового доходу, доходи від спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, дивіденди, отримані платником податку від інших платників податку, що оподатковані у порядку, встановленому пунктами 7.7 та 7.8 цього Закону.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем порушено порядок ведення податкового обліку результатів спільної (сумісної) діяльності на підставі укладених договорів. Однак, враховуючи те, що відповідач не спростував наданих позивачем доказів про спільну діяльність, суд, у даному випадку, приходить до висновку, що донараховані податкові зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість, згідно податкових повідомлень - рішень від 22.01.2010 №/0 та №/0 не можуть бути визначені позивачу, як донараховані податки, повязані із власною господарською діяльністю позивача.

Оскільки, у даному випадку, податкові повідомлення - рішення від 22.01.2010 №/0 та №/0 не має можливості скасувати частково, лише стосовно нарахування податкових зобовязань, повязаних із виконанням договорів про спільну діяльність, суд прийшов до висновку про визнання їх неправомірними та необхідності скасування в цілому.

При вирішенні адміністративної справи судом враховано, що частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем, як субєктом владних повноважень, не надано доказів на підтвердження правомірності та законності застосування фінансових санкцій до ПП "Ремонтник" за порушення вказані в акті перевірки, а також податкових повідомленнях - рішеннях та рішеннях про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить висновку про те, що ДПІ у Немирівському районі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та податкові повідомлення-рішення щодо позивача прийняті з порушенням законодавства України, а тому є нечинними та підлягають скасуванню.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при звернені до суду згідно зі ст. 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов приватного підприємства "Ремонтник" до державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій задовольнити повністю.

Визнати нечинними рішення державної податкової інспекції у Немирівському районі Вінницької області, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 398350,5 грн. (триста дев'яносто вісім тисяч триста п'ятдесят гривень п'ятдесят копійок), у тому числі за основним платежем 265567,0 грн. (двісті шістдесят п'ять тисяч п'ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок) та за штрафними санкціями 132783,5 грн. (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні п'ятдесят копійок);

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 330261,0 грн. (триста тридцять тисяч двісті шістдесят одна гривня 00 копійок), у тому числі за основним платежем 220174,0 грн. (двісті двадцять тисяч сто сімдесят чотири гривень 00 копійок) та за штрафними санкціями 110087,0 грн. (сто десять тисяч вісімдесят сім гривень 00 копійок);

- податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2010, яким визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 84836,0 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять шість гривень 00 копійок), у тому числі за штрафними санкціями 84836,0 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять шість гривень 00 копійок);

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.01.2010, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 486000,0 грн. (чотириста вісімдесят шість тисяч гривень 00 копійок);

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.01.2010, яким визначено суму штрафних санкцій в розмірі 432600,14 грн. (чотириста тридцять дві тисячі шістсот гривень чотирнадцять копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства "Ремонтник" державне мито у розмірі 3,4 грн. (три гривні сорок копійок), сплачене згідно квитанції №132878 від 22.02.2010, що знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 12.04.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

Судді Сторчак Володимир Юрійович

ОСОБА_1

07.04.2010