Справа № 22-а-11044/11
Суддя: Фінагєєв В. О.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду позовом до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, посилаючись на те, що вона працює на території радіологічного контролю. Просила визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті їй щомісячної доплати згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобовязати відповідача провести перерахунок і виплатити їй недоотриману суму щомісячної грошової доплати за період з 1999 року по 2008 рік в розмірі 24288 грн. 16 коп.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано відповідача нарахувати ОСОБА_4 недоотриману доплату працюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіологічного контролю з 09 липня 2007 року по 2008 рік з врахуванням однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць з урахуванням 25% від суми мінімальної заробітної плати.

В апеляційній скарзі УСЗН Вишгородської районної державної адміністрації Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нову якою в задоволені позову позивачу відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач є пенсіонером який працює та проживає в зоні посиленого радіологічного контролю та має право на доплату до пенсії з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно трудової книжки позивач працює в ВАТ ім. Васильєва в м. Вишгород Київської області.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд не обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийшов до не правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання недоотриманої доплати працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.1996 р. були передбачені доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати.

В редакції Закону від 28.12.2007 р., частину другу та першу ст. 39 Закону «Про статус чорнобильців» замінено однією частиною, згідно з якою, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Розподіл бюджетних коштів на потреби соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи між розпорядниками коштів нижчого рівня здійснюється Міністерством праці та соціальної політики.

Слід зазначити, що порядок використання коштів Державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 до сьогоднішнього дня не змінений та не скасований, а тому здійснення компенсаційних виплат громадянам не може бути проведене у інший спосіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936 „Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" п. 5 зазначено «Соціальні виплати, доплати ( види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами субєктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці». За таких обставин позивач мав би звернутися з позовом до роботодавця а не до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області.

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення постанови про задоволення позову.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача у виплаті недоплачених сум щомісячної доплати, як працюючому та проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю з 1999 року по 2008 рік не підлягають задоволенню так як позивачем був пропущений строк звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до Вишгородського районного суду Київської області позивач звернулась 27.02.2009 року про, що свідчить штамп вхідної кореспонденції на позовній заяві.

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову посилаючись в т.ч. і на пропуск строку звернення до суду, що слідує з письмових заперечень відповідача.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, на що вказано в ст.100 КАС України.

Приймаючи до уваги, що позивач пропустив встановлений річний строк для звернення до суду, та не надала суду доказів, що пропуск строку стався з поважних причин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення на користь позивача виплати за період з 2003 року по 28.12.2007 року не підлягає задоволенню, саме з мотивів пропуску строку звернення до суду.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відмова Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у виплаті недоплачених сум щомісячної доплати як працюючому та проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірною, так, як УСЗН, діяло на підставі діючого законодавства у межах повноважень та у спосіб, що був передбачений законами України, і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування постанови суду від 5 червня 2009 року та про прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 10 червня 2009 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської областіпро стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий: Антоненко В.І.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_2О