Справа № 725/4991/15-а
Суддя: Вольська-Тонієвич О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/4991/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.

за участю представника Чернівецького прикордонного загону ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці адміністративну справу за позовом Чернівецького прикордонного загону до ОСОБА_3 Каюма, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 міграційної служби УМВС України в Чернівецькій області про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Чернівецького прикордонного загону звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Позов обґрунтовував тим, що за незаконний перетин кордону України персоналом прикордонної поліції Румунії сектор «Радеуц» за порушення законодавства України з прикордонних питань було затримано громадянина ОСОБА_5 Афганістану ОСОБА_3

Вказував, на наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_3 буде ухилятися від виїзду за межі території України.

На підставі ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», просив видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина ОСОБА_5 Афганістану ОСОБА_3 та з метою підготовки документів для його видворення помістити його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Державної Міграційної Служби України на термін, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх.

Під час розгляду справи представник відповідача адвокат ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що в країні де проживає його довіритель, тобто в ОСОБА_5 Афганістан, проводяться бойові дії, у звязку із чим існує реальна загроза його здоровю та здоровю його сім»ї. З метою захисту своїх пятьох дітей, він змушений був разом із сім»єю покинути рідне місто. Прибувши на територію України в м.Одеса, вони з дружиною звернулися до Міграційної служби Одеської області із клопотанням про надання їм статусу біженців, однак рішення компетентним органом ще не прийнято.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що незаконний перетин кордону України персоналом прикордонної поліції Румунії сектор «Радеуц» за порушення законодавства України з прикордонних питань було затримано громадянина ОСОБА_5 Афганістану ОСОБА_3 разом із сім»ю, яка складається із дружини та пяти дітей (а.с.4-8).

Як вбачається із письмових пояснень відповідача, які містяться в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_3 разом із сім'єю покинув місце свого проживання, оскільки в ОСОБА_5 Афганістан відбуваються бойові дії, які становлять небезпеку для їхнього життя та здоров»я. Перебуваючи на території України в м.Одеса, вони разом із дружиною відразу звернулися до Міграційної служби Одеської області із клопотанням про надання їм статусу біженців, однак рішення компетентним органом ще не прийнято (а.с.9-10).

Вказані пояснення відповідача також підтвердив в судовому засіданні його представник адвокат ОСОБА_2

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав, людини і основоположних свобод та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Частиною 2 ст.8 КАС України передбачено обов'язок суду застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що повернення особи до країни, де їй загрожує катування або нелюдське чи таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання, буде порушенням ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в судовому засіданні представник відповідача неодноразово посилався на те, що ОСОБА_3 разом із сім'єю звернулися до Міграційної служби Одеської області із клопотанням про надання їм статусу біженців, однак рішення компетентним органом ще не прийнято.

При цьому, позивачем не надано суду доказів на спростування вказаного факту, а також доказів того, що відповідачу відмовлено у наданні такого статусу.

Крім того, представником Чернівецького прикордонного загону не визначено в позовній заяві країну до якої, на його думку, слід видворити ОСОБА_3

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, зокрема те, що в країні походження відповідача ОСОБА_3, а саме ОСОБА_5 Афганістан, існує небезпека, яка загрожує його життю, здоровю та його сім»ї, внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Крім того, згідно ч.6 «Тимчасового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», в редакції постанови Кабінету міністрів України №70 від 08.02.2012 року, розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункті тимчасового перебування здійснюється адміністрацією такого пункту на підставі рішення територіального органу ДМС або органу охорони державного кордону згідно з актом, складеним пунктом тимчасового перебування та органом, який доставив іноземців та осіб без громадянства до пункту, а отже поміщення відповідача в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Державної Міграційної служби України не відноситься до компетенції суду, а тому і в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 160 ,183-5 КАС України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Чернівецького прикордонного загону до ОСОБА_3 Каюма, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 міграційної служби УМВС України в Чернівецькій області про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_6 О. В.