Справа № 2-а-4652/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4652/10/0270 м. Вінниця

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької районної державної адміністрації

про: скасування розпорядження

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації про скасування розпорядження.

Згідно ч.1 ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС ) України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду;

5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення);

6) немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 КАС України особа має право звернутися до суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин. При цьому адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви (в тому числі і шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом), яка повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтею 106 КАС України.

За правилами ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, суд керується кодексом адміністративного судочинства України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року, який набув чинності 30.07.2010 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що позивачем при оформленні позовної заяви не дотримано ряд вимог передбачених ст. 106 КАС України.

Позивачем при оформленні позовної заяви не дотримано ряд вимог передбачених ст.106 КАС України.

У відповідності до п. 2, 3 ч. 1 ст. 106 КАС України передбачено, що у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача/відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

В порушення вказаної норми, позивачем не зазначено власного номеру засобу зв'язку та адреси електронної пошти (якщо такі є), а також номеру засобу зв'язку та адреси електронної пошти - відповідача - Вінницької районної державної адміністрації (якщо такі відомі).

Поряд із наведеним, позивач в адміністративному позові просить суд скасувати рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, зокрема розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №930 від 15.07.2010 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва громадянину ОСОБА_2 на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту", як таке, що суперечать нормам чинного законодавства.

Однак в змісті позовної заяви не наведено обґрунтування щодо можливості розгляду даної вимоги саме в порядку адміністративного судочинства, а не за правилами цивільного або господарського судочинства.

В той же час, суд звертає увагу позивача на те, що за приписами п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Тобто, скасуванню рішення суб`єкта владних повноважень передує визнання його протиправним.

В порушення викладеного, в позовній заяві позивачем не ставиться питання щодо визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та всупереч вимогам ч.2 ст.2 КАС України не наведено обставин на обґрунтування протиправності вищевказаного рішення, тобто має місце неконкретизована позовна вимога, яка підлягає уточненню.

Отже, при оформленні позовної заяви, викладенні обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивачу необхідно більш детально підійти до визначення, з відповідним посиланням на чинне законодавство України, підстав протиправності рішення відповідача.

За правилами ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Доказами в розумінні ст. 79 КАС України є документи, листи, телефонограми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що на підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви окремі світлокопії документів (ксерокопії розпоряджень Вінницької РДА від 07.05.2007 року №685, від 13 липня 2007 року №1183, від 01 жовтня 2010 року №1176; ксерокопію державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №399420 виданий ОСОБА_1; ксерокопію викопіювання із кадастрового плану місцезнаходження земельної ділянки ОСОБА_1; ксерокопію довідки Садівничого масиву "Вінницькі хутори - 2 від 04.09.2009 року №35; ксерокопію рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.2009 року у справі №2-1053/09;), які не засвідчені належним чином - відсутній запис "З оригіналом згідно", підпис, посада, прізвище, ініціали особи, яка засвідчує копію, дата засвідчення, скріплені печаткою.

Враховуючи, що додані до позовної заяви документи належним чином не засвідчені, вони не можуть бути доказами по справі.

Більш того, як вбачається з позовної заяви, позивач посилається на ту обставину, що "коли позивач звернувся у Вінницьку обласну державну адміністрацію з проханням скасувати вище згадане розпорядження Вінницької районної державної адміністрації, то позивачу надійшла письмова відповідь із Головного управління Держкомзему у Вінницькій області (лист від 11.10.2010 р. №27-Г-1664-7-08). Із даної письмової відповіді вбачається, що підстав для скасування розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №930 від 15.07.2010 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва громадянину ОСОБА_2 на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту", не має"

Однак, на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, позивач не надав докази про які йому відомо, зокрема: розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №930 від 15.07.2010 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для ведення садівництва громадянину ОСОБА_2 на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту" та докази звернення до Вінницької ОДА і які в майбутньому можуть бути використані судом.

Таким чином, викладених у позовній заяві відомостей недостатньо для встановлення змісту спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, що позбавляє суд можливості встановити правильно підстави позову в даній адміністративній справі.

На ряду з цим, суд відмічає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Однак, правила даної процесуальної норми позивачем також не виконано.

Як вбачається, у позові відповідачем визначено - Вінницьку районну державну адміністрацію. Із змісту ж адміністративного позову не вбачається (не обґрунтовано) яким чином порушені права, свободи, інтереси чи обовязки позивача в сфері публічно-правових відносин - згаданим відповідачем.

Фактично ж, у заяві не зазначено, якими саме діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено права заявника. При цьому відсутні посилання на нормативно-правові акти. Підтвердженням поширення компетенційної юрисдикції адміністративного суду на даний спір є лише зазначені вимоги позивача в резолютивній частині позовної заяви щодо скасування розпорядження Вінницької РДА.

Уточнення наведених обставин необхідне в першу чергу для обґрунтування викладених в позовній заяві мотивів відповідності змісту позовних вимог, а також для визначення підвідомчості спору, оскільки в цьому випадку може мати місце спір про право (земельне).

Суд відмічає, що в п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України дано визначення відповідача, а саме, це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову.

Підставою позову - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою визначені правові наслідки. Підстава позову складається із таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних взаємовідносин, приналежність сторін до цієї справи та привід по позову.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини це відносини між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень і фізичними та юридичними особами.

Відповідно до положень ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, між іншим, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, позивачем не обґрунтовано в чому полягає публічно-правовий спір з Вінницькою районною державною адміністрацією.

На переконання суду, позивачем не зазначено обставин на підтвердження наявності між сторонами публічно - правового спору в розумінні ст. 3 КАС України, та не вказано і не надано відповідних доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані належним чином, що безумовно попередньо унеможливлює належний розгляд справи у суді першої інстанції. Тобто, у поданій позивачем позовній заяві мають місце окремі недоліки, в.т.ч. неконкретизований виклад обставин, що в свою чергу позбавляє суд правильно визначити зміст спірних правовідносин між позивачем і відповідачем та третьою особою, встановити підстави позову, а тому з метою додержання статті 107 КАС України та для вирішення питання про відкриття провадження у справі зазначені обставини потребують попереднього зясування.

Стаття 106 КАС України не містить виключень і поширюється на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв'язку з чим недотримання її положень свідчить про її невідповідність вимогам Закону

Вищезазначені обставини позбавляють суд можливості вирішити питання щодо відкриття провадження по справі.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали позовної заяви слід залишити без руху та надати позивачу строк для виконання всіх вимог перелічених в ст. 106 КАС України.

Керуючись статтею 108 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації про скасування розпорядження залишити без руху.

2. Надати позивачу п`ятиденний термін для усунення недоліків вказаних в даній ухвалі з моменту її отримання та зобов`язати останнього надати суду докази на підтвердження виконання вимог цієї ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачу.

4. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Чернюк Алла Юріївна