Справа № 2-а-2222/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2010 р. Справа № 2-а-2222/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи:

за позовом: Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до: ОСОБА_1

про: стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Ленінський районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Центр зайнятості) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю.

Позов мотивовано тим, що Центром зайнятості відповідачу, на підставі її заяви від 23.08.2009, надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Однак, в ході перевірки обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, проведеної посадовою особою позивача встановлено, що ОСОБА_1 в період отримання допомоги по безробіттю працювала у ФОП ОСОБА_2 реалізатором, про що не повідомила Центр зайнятості. Вказане призвело до не дотримання відповідачем вимог ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо подання особою до центру зайнятості відомостей, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю. Позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отриману допомогу по безробіттю у сумі 400,0 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву (вх. №14514 від 07.07.2010 року) про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 23.06.2010 року (а.с. 16). Суд вважає, що вжив достатні заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю або участю його повноважного представника, для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим кодексом, тому неявка відповідача у судове засідання без повідомлення причин свідчить про умисне затягування розгляду справи, що може потягнути за собою порушення строків провадження у справі. За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу без участі відповідача або його повноважного представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі сторони, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також відсутність представника відповідача, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2008 року громадянка ОСОБА_1 звернулась до Центру зайнятості з заявою про працевлаштування та надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", в якій зазначила, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсії не отримує.

Керуючись ч.1 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України №307 від 20.11.2000 року, Центром зайнятості призначено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю.

Посадовою особою позивача, відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №232/16248 від 12.03.2009 року, проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, в ході якої направлено запит до Державної податкової адміністрації України. На вказаний запит позивачем отримано відповідь про те, що відповідач, в період отримання допомоги по безробіттю одержувала заробітну плату від ФОП ОСОБА_2 Для підтвердження даної інформації позивачем направлено запит до ФОП ОСОБА_2 №03-03/1517 від 17.07.2009 року (а.с. 10) та отримано відповідь від 24.07.2009 року (а.с. 9), в якій повідомлялось про те, що громадянка ОСОБА_1 працювала реалізатором протягом періоду з 01.11.2008 року по 30.11.2008 року.

11.08.2009 року посадовою особою Центру зайнятості складено акт №696 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 5), яким встановлено факт перебування відповідача в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 в період отримання допомоги по безробіттю, а саме: з 01.11.2008 року по 30.11.2008 року.

Крім того, судом встановлено визнання ОСОБА_1 факту роботи у ФОП ОСОБА_2 під час отримання допомоги по безробіттю, що підтверджується поясненням відповідача, яке надано посадовій особі позивача (а.с. 5).

Згідно з п.п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 №357, у разі встановлення центрами зайнятості недостовірних даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою та відшкодування коштів приймається директором центу зайнятості і оформляються наказом.

З метою недопущення нецільового використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, керуючись ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", директором Центру зайнятості прийнято наказ №147/09 від 11.08.2009 року про повернення коштів, виплачених на підставі документів, що містять неправдиві відомості (а.с. 7). Так, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" - не подано до Центру зайнятості відомостей, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю - відповідачу безпідставно нараховано та перераховано допомогу по безробіттю за період з 01.11.2008 року по 30.11.2008 року у сумі 500,0 гривень.

На дату звернення до суду ОСОБА_1 повернуто до Центру зайнятості зайво отриману допомогу по безробіттю у сумі 100,0 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідачем не надано до суду підтвердження сплати решту суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 400,0 гривень. Крім того, суду не надано інформації, що вказаний наказ оскаржувався або з будь-яких підстав втратив чинність.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а статтею 39 вказаного Закону передбачено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи підтвердження обставин, на які посилається позивач, а також те, що на момент винесення судом рішення у матеріалах справи відсутні відомості про добровільну сплату відповідачем коштів у сумі 400,0 грн. на рахунок Центру зайнятості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти у сумі 400,0 грн. (чотириста гривень 00 копійок) на рахунок Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці №0005 УДК у Вінницькій області, МФО 802015, код одержувача 20097728.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 09.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

07.07.2010