Справа № 2а-1513/2010
Суддя: Дегтярчук М. О.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1513/2010
Номер провадження 2а-1513/2010
Постанова

Іменем України

10.11.2010 року Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області - Дегтярчук М.О., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 олайовича до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання ити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом, в якому просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за щ з 09.07.2007 року по 31.12.2010 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду в Лозівському районі Харківської області здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування виплати та користь позивача недоплачену позивачу, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за вказані періоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала наступним.

Позивач є пенсіонером за віком, має статус «Дитина війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем игом 2007-2010 років не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, Строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів ним був пропущений з поважної причини, іьки позивач при подачі позову до суду надав медичні документи, а саме: довідку сер. МСЕ- № 039217, згідно він є інвалідом 2-ї групи, хворіє х 2000 року.

В судове засідання позивач не прибула, в матеріалах справи є її клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В унтування своїх доводів зазначив наступне.

Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої Закону України „Про соціальний захист дітей війни" правомірним через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких гів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при начисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей ВІЙНИ». При цьому відповідач зазначив, що необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне ійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

Також. відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2010 року, відповідач свого представника не направив, про час, та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 народився 03 лютого 1943 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином аїни та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, івач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт верджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом «Дитини війни». Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний іст дітей війни».

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України о соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як ідбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних загальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково ігаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6 Закону Укаїни «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини )їстатті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44. 45, 46 статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) рп/2007 від 09.07.07 року, пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було вказано такими, що не відповідає Конституції У країни (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 006 p. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України ! Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача нарахувати їй за 2008 рік доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до их законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в повній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників і Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового «ання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону іїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором юз одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційним аням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень р розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет України 308 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 ну України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа ЩОДО предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей закону, що визнані . Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточні і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року відповідач повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ця норма втратила чинність та не підлягала скасуванню.

Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами чинної норми ст. 6 Закону України »соціальний захист дітей війни», нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної ії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008року, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на і рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України »загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими 18 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, |який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 аченого Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті. застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для вчення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерію вчення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та зарплата підвищення до пенсії позивачу.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус діти війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Відповідачем надана суду інформація про те, що позивачу за 2006-2007р.р. грошові суми згідно Закону України про соціальний статус дітей війни» не нараховувалися та не виплачувалися. Хоча згідно з вимогами ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» позивачу, як «дитині війни» підлягають виплаті за 2007 рік 742 фн. 65 коп., за 2008 рік - 929,80 грн. Відповідач повинен нарахувати позивачеві певну суму.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат ічєної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала Ьання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої державні органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

, Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано «у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними іетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, тільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни"залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового того утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо визнання будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати ,позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Рішення Кабінетом Міністрів України в 2009 році щодо обмежень виплати соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а також рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що в 2009 році УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, визначенуст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2009 року,оскільки згідно ст. 54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу, та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення у розмірах, які діяли у грудні 2008 тобто в розмірі 498 гривень.

Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної її за віком.

Між тим, позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 1.2009 року по 31.12.2009 року підлягає у повному обсязі.

Із довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області вбачається що всі суми згідно закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з січня по грудень 2009 року повинно було бути нараховане та виплачено підвищення до пенсії в розмірі 1643,40 грн., однак виплата була вчинена частково, тому суд вважає, що за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року позивачу необхідно перерахувати з урахуванням виплаченого підвищення до пенсії певні суми.

Суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. II КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати безпідставною бездіяльність УПФУ в Лозівському районі Харківської області, по не виконанню з 09.07.2007 року по 2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 10.11.2010 року приписів статті 6 Закону їїни «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та тання доплати до пенсії.

Суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення зачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, через наступне.

В процесі розгляду даної справи було встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, про що надав письмові докази, а саме: довідку сер. МСЕ- № 039217, згідно якої він є інвалідом 2-ї групи, хворіє з 2000 року, які залучені до матеріалів справи.

Гаким чином, виходячи з наведеного, суд, не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист і війни". При цьому, зауважує на те, що предметом оскарження є неправомірність дій Управління Пенсійного фонду України щодо не здійснення нарахування доплати до пенсії та її виплати не в повному обсязі, тобто ці позовні нерозривно пов'язані між собою.

Позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на майбутнє, суд вважає такими, що не підлягають на даний час задоволенню, не вбачаючи законних підстав для зобов'язання УПФУ щомісячно нараховувати та виплачувати позивачці підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії, оскільки на іутнє це питання не врегульовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 46, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України про соціальний захист дітей війни», Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року, ном України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-V, Рішенням Конституціного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік' від 19.01.2006 року, Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІ від 28.12.2007 року, Положенням про Пенсійний фонд України,

затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 рокуза№ 121/2001, ст. ст. 1,3, ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 72, 94, 99, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в вському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Відновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.11.2010 ,року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області по не нарахуванню щомісячної державної соціальної допомоги як "дитині війни" за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року,з 22.05.2008 року по 10.11.2010 року .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за АДРЕСА_1, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне ійне страхування" та провести відповідні виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 10.11.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 грн. (одна грн. 70 коп.). и

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через вський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення яційної скарги. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: М.О.Дегтярчук