Справа № 805/3055/15-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 р. Справа № 805/3055/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Постановлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області

до

Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції

про

визнання незаконними та скасування постанов від 08.06.2015.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області звернулось до суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання незаконними та скасування постанов від 08.06.2015.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що державний виконавець за Законом України Про виконавче провадження зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зазначив, що державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, однак державним виконавцем не були виконанні вимоги чинного законодавства, не встановлено майновий стан Боржника, у відповідності до чого винесено спірну постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Також позивач зазначив, що постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не підписана державним виконавцем. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

02.09.2015 року відповідач через канцелярію суду надав заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено, що у звязку з проведенням АТО та відсутністю транспортного засобу у ВДВС Волноваського РУЮ, державним виконавцем не здійснено виїзд за місцем мешкання боржника та здійсненням підприємницької діяльності, а робились запити до обліково-реєстраційних установ. Також зазначив, що постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не підписана державним виконавцем помилково. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

На виконанні у Відділі Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області знаходилась вимога № Ф 603у від 07.05.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (вул. Леніна, 47, с. Володимирівка, Донецька область) на користь УПФУ у Волноваському районі Донецької області заборгованості у розмірі 1165,12 грн (ВП № 38353006), вимога № Ф 603у від 03.07.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (вул. Леніна, 47, с. Володимирівка, Донецька область) на користь УПФУ у Волноваському районі Донецької області заборгованості у розмірі 4742,42 грн (ВП № 39276279), вимога № Ф 603у від 05.08.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (вул. Леніна, 47, с. Володимирівка, Донецька область) на користь УПФУ у Волноваському районі Донецької області заборгованості у розмірі 1194,03 грн (ВП № 39707590).

08 червня 2015 року державним виконавцем, на підставі п.2, ч.1 ст. 47, ст.. 50 Закону України Про виконавче провадження, винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 38353006, ВП № 39276279, ВП № 39707590 у звязку з відсутністю у боржника майна на яке можливо б було звернути стягнення(а.с. 7-8.)

Відповідно до ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-ХІУ примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до приписів статті 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з вимогами статті 52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

У відповідності до п.1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника є одним з основних способів примусового виконання рішень судів та інших органів. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

З протоколу ознайомлення зі станом реалізації виконавчого провадження згідно ст. 12 ЗУ Про виконавче провадження у відділі Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції від 26.06.2015 року вбачається, що відповідачем були здійснені запити відносно боржника, а саме: запит до ДПІ у відповідності до якого р/р відсутні; запит до МРЕВ у відповідності до якого транспортні засоби не значаться; запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідності до якого відомості відсутні; запит до Відділу земельних ресурсів у відповідності до якого земельні ділянки відсутні; запит до УПСЗН Волноваської районної державної адміністрації у відповідності до якого на обліку не перебуває; запит до ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у відповідності до якого на обліку не перебуває. Запити до БТІ, Волноваського районного центру зайнятості, щодо даних боржника не направлялися.(а.с.9-10)

Суд наголошує на тому, що для встановлення можливості звернення стягнення на майно боржника державним виконавцем повинні бути здійсненні відповідні заходи щодо пошуку всього майна, що належить боржнику, не обмежуючись тільки тим, що зазначено у відповідних реєстрах обліку майна.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 4 частини 3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не використав наданого йому законом права щодо безперешкодного входження до приміщень з метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, що є порушенням статті 11 Закону України Про виконавче провадження.

З наведеного вбачається, що державним виконавцем не здійснені усі передбачені Законом дії, зокрема державним виконавцем не вчинені заходи щодо пошуку, в тому числі шляхом виходу за місцем мешкання іншого майна, що належить боржнику і на яке можливо бути звернуто стягнення, також, відсутня інформація про наявність виписки з Єдиного державного реєтру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ФОП ОСОБА_1, що виключає можливість встановити вид діяльності підприємця та існування майна пов'язаного з її здійсненням, наслідком чого є незаконність постанови відповідача про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Крім того, слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/54131/13.

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо неможливості проведення виконавчих дій у звязку з проведенням АТО та відсутністю транспортного засобу у ВДВС, враховуючи що вимоги сформовані та направлені позивачем у 2013 році, тобі значно тривалий час до початку проведення антитерористичної операції. Суд також зазначає, що не підписання посадовою особою документа органу владних повноважень не відповідає правилам складання офіційного документу органу владних повноважень, бо має не закінчену форму.

З огляду на викладене постанови Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області ВП № 38353006, ВП № 39707590, ВП № 39276279 про повернення виконавчого документа стягувачу від 08 липня 2015 року підлягають скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо здійснення відповідачем всіх необхідних дій у виконавчому провадженні.

За нормами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-15, 69-71, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанов про повернення виконавчого документу - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області від 08.06.2015 року ВП № 38353006 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області від 08.06.2015 року ВП № 39707590про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції Донецької області від 08.06.2015 року ВП № 39276279 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Толстолуцька М.М.