Справа № 2-а-1496/11
Суддя: Чумак Т. А.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1496/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2011 р. суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій відповідача неправомірними,

встановила:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА, посилаючись на те, що вона має статус учасника війни. Відповідно до ч.5 ст. 14 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захиступозивач має право на отримання щорічної державної допомоги до 5 травня в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Всупереч вимог вказаного закону щорічна допомога до 5 травня у 2009-2010 роках була виплачена не в повному обсязі, в звязку з чим просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобовязати відповідача виплатити недоплачену допомогу до 5 травня в сумі 3422 гр.

Відповідачем 20.07.11 року подано заперечення на позов, в яких зазначено, що згідно постанови КМУ від 18.03.2009 року № 211 розмір виплати грошової допомоги позивачу склав 70 гр., яка була виплачена на рахунок позивача; у 2010 році виплата зазначеної допомоги проводилася на підставі постанови КМУ від 07.04.2010 року № 299 у розмірі 120 гр.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії В-ІІ № 336309, виданим 09.12.1997 року відповідачем, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

При вирішенні питання щодо протиправності дій відповідача по визначенню розміру та виплаті щорічної разової державної допомоги до 5 травня, виходжу з наступного.

Ст.3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуучасникам війни передбачено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Зміни, внесені пунктом 20 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українивід 28.12.07 року, до вищевказаного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 року.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для суду при розгляді ним позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії законів, що визнані неконституційними.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, вважаю, що у 2009-2010 р. виплата допомоги до 5 травня здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства.

Приходжу до висновку, що дії відповідача щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому не Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, є протиправними, оскільки такі дії призвели до істотного звуження прав позивача.

Таким чином, позивачу належить до виплати у 2009-2010 р.р. відповідачем разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Оскільки позивачу не було виплачено вказану допомогу у встановленому законом розмірі, тому вважаю, що з метою захисту прав позивача необхідно зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги, виходячи з розміру, встановленого Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з урахуванням проведених виплат.

Вважаю, що посилання відповідача на постанову КМУ від 18.03.2009 року № 211 щодо розміру виплати грошової допомоги у 2009 році та постанову КМУ від 07.04.2010 року № 299 щодо розміру допомоги у 2010 році, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки діючий Закон має вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України.

Враховуючи протиправність дій відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, приходжу до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача вищевказаних допомоги на оздоровлення та допомоги до 5 травня з урахуванням виплачених сум.

Вважаю безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплати допомоги до 5 травня у розмірі, передбаченому Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України. Право позивача на отримання вказаної щорічної допомоги не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено законом. Оскільки таке право декларовано державою, то держава через створені нею органи в даному випадку органи соціального захисту населення і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людиниє джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків (справа Кечко проти України, рішення від 08.11.2005 р.).

Позовні вимоги щодо зобовязання виплатити грошову допомогу у визначеному розмірі задоволенню не підлягають, оскільки нарахування грошової допомоги відноситься до компетенції органів соціального захисту населення.

Керуючись ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,158-159,1832 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА про визнання дій відповідача неправомірними задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА по визначенню розміру та виплаті щорічної разової державної допомоги до 5 травня ОСОБА_1

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2009 та 2010 роки в розмірі відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА виконати постанову негайно.

На постанову може бути подано апеляцію до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суд. Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_2