Справа № 813/3220/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року Справа № 813/3220/15

10 год. 13 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

позивач ОСОБА_1,

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування висновку Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в частині.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі відповідач, Городоцька ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок про результати перевірки достовірності відомостей передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади від 25.05.2015 року № 5277/10-1700/17 в частині результатів проведення перевірки декларації позивача про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий 2014 рік щодо вказання про недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України Про очищення влади, які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновок Городоцької ОДПІ складений за результатами перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" в частині висновків про вказання ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік недостовірних відомостей щодо наявності майна, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" є таким, що не відповідає та суперечить вимогам Закону України "Про очищення влади". На думку позивача, податковий орган не вправі був робити жодних негативних висновків щодо майна набутого ним до переходу його на державну службу у грудні 2010 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмових запереченнях /а.с.52-54/. Вважає висновок Городоцької ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" законним та обґрунтованим, а податковий орган діяв у межах повноважень, у порядку та у спосіб передбачені Конституцією та законодавством України. Крім того, не вважає оскаржуваний висновок рішенням субєкта владних повноважень, яке здійснює безпосередній вплив на стан субєктивних прав та обовязків особи. Тому, оцінка оскаржуваному висновку може бути дана судом лише під час вирішення спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього висновку. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення позивача, представників сторін, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_4 та складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" /а.с.14-16/.

У висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки та підтвердних документів встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_5 із законних джерел /а.с.16/.

У той же час, як вказано у висновку, згідно з базою даних компютерного обліку Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського району за громадянином ОСОБА_1 зареєстровані OPEL VECTRA 1.6, ВАЗ 2121, ВАЗ 2107 (щодо розбіжності не задекларованих транспортних засобів ВАЗ 2121, ВАЗ 2107 надано пояснення) /а.с.15/.

Тому, за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 /а.с.16/

Не погоджуючись з даною частиною висновку податкового органу та вважаючи її такою, що порушує його права, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначено Законом України "Про очищення влади" від 16.09.2014 р. № 1682-VII (в редакції від 27.01.2015 року) (далі Закон № 1682-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1682-VII очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо:

1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників;

2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників;

3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації;

4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника;

5) ОСОБА_6 Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників;

6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України;

8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг;

9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг;

10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Проведення перевірки щодо посад передбачених ст. 2 Закону регламентовано ст. 5 Закону № 1682-VII, згідно з ч. 5 якої перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

10. У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону № 1682-VII).

Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку (ч. 11 ст. 5 Закону № 1682-VII).

У разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку (ч. 12 ст. 5 Закону № 1682-VII).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У судовому засіданні позивач пояснив, що повинен був пройти перевірку у порядку ст. 5 Закону України "Про очищення влади", не висловив жодних заперечень щодо процедури її проведення та визнав, що помилково не включив два автомобілі до своєї податкової декларації за 2014 рік, що стала обєктом перевірки податкового органу, так як був упевнений, що вони уже давно зняті з реєстрації особами, яким він відчужив ці автомобілі на підставі генеральних довіреностей. Також наголосив на тому, що автомобілі ВАЗ 2121 та ВАЗ 2107 придбані та відчужені ним задовго до переведення на державну службу, а отже, податковий орган не мав права давати негативний висновок з приводу цього майна.

На підтвердження своєї правової позиції позивач подав:

- трудову книжку, згідно з якою ОСОБА_1 наказом № 1 від 23.12.2010 року звільнений з посади керівника ФГ "Зоря-А" в порядку переведення в Городоцьку районну державну адміністрацію на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України; 24.12.2010 року розпорядженням від 23.12.2010 року № 313-к призначений на посаду керівника управління агропромислового розвитку райдержадміністрації, як такий, що пройшов за конкурсом; того ж дня позивач прийняв присягу державного службовця /а.с.13/;

- довідку Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Яворівського, Городоцького та Мостиського районів ГУМВС України у Львівській області вих. № 1286 від 18.06.2015 року, видану про те, що за ОСОБА_1 рахується зареєстрований 23.03.2002 року ВАЗ 2121, білий, 1992 року випуску, номер кузова ХТА212100R0988292, номерний знак 15088ТС, свідоцтво про реєстрацію ІНА460334, та зареєстрований 05.11.2004 року ВАЗ 2107, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак Е8312ІН, свідоцтво про реєстрацію ІНС028344 /а.с.22/;

- довіреність від 23.05.2006 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_7, ОСОБА_8 представляти його інтереси при здійсненні правочинів по продажу та з питань експлуатації в тому числі за кордоном, на підставі відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ІНС028344, виданого 05.11.2004 року Яворівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Львівській області, автомобілем марки ВАЗ 21072, 1987 року випуску, реєстраційний номер Е8312ІН /а.с.20/;

- довіреність від 26.10.2009 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 бути представником в органах ДАІ та всіх інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з питань, повязаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (передачі в оренду), за ціну та на інших умовах за його розсудом належного ОСОБА_1 на праві власності автомобіля, марки ВАЗ 2121, 1992 року випуску, реєстраційний номер 15088ТС, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ІНА460334 виданим Яворівським МРЕВ ДАІ УМВС України у Львівській області /а.с.21/.

Таким чином, позивач вступив на державну службу та склав присягу державного службовця у грудні 2010 року, а незазначені у декларації /а.с.55-59/ транспортні засоби набуті ним у 2002 та 2004 році відповідно.

Тому, з позиції суду, відповідне майно не слід вважати обєктом перевірки в розумінні п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", оскільки набуте позивачем до перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону.

Суд зважає на покликання відповідача про те, що під час проведення перевірки податковий орган керувався алгоритмом визначеним у Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за № 1385/26162.

Однак за правилами п. 6 цього Порядку наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Дане положення цілком відповідає нормі п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

Саме тому, з врахуванням того, що перевірка проводилася в порядку п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", податковий орган не вправі був давати негативний висновок стосовно майна набутого позивачем задовго до вступу його на державну службу.

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що на момент складання висновку податковому органу не було відомо, коли відповідні транспортні засоби набуті позивачем, оскільки в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 отримані Городоцькою ОДПІ 21.05.2015 року (до складання висновку) про те, що відповідні автомобілі відчужені ним до 2011 року /а.с.63/.

Також, представник відповідача стверджує, що оскаржуваний висновок є лише носієм доказової інформації та не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для осіб, стосовно яких проводилася перевірка. Однак, суд не бере до уваги такі покликання, оскільки у ч. 11 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" законодавець прямо передбачив можливість оскарження такого висновку у судовому порядку.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обставини справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем дотримані не були, що й зумовило звернення позивача за захистом порушених прав до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про визнання протиправним і скасування висновку в частині, а отже позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

До матеріалів адміністративної справи долучено квитанцію № 192 від 19.06.2015 року про сплату позивачем судового збору в сумі 73,08 грн., який з врахуванням вищевикладеного підлягає поверненню позивачу /а.с.4/.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" в частині висновків про вказання ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік недостовірних відомостей щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Городоцький район, м. Городок, вул. Івасюка, 25/3) судовий збір в сумі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.09.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.