Справа № 806/5294/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/5294/14

час прийняття: 10 год. 10 хв. категорія 8.3.12

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: позивача та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за участю третьої особи: Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі про визнання протиправною та скасування вимоги від 11.11.2014 р. №Ф-,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просила визнати неправомірним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 11.11.2014 р. № Ф-. В обгрунтування позову зазначає, що відповідно до поданого позивачем органу Пенсійного фонду України Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік в графі 2 Звіту позивач вказав суми чистого доходу, фактично отриманого підприємцем в кожному календарному місяці звітного року та нарахував єдиний внесок в сумі 22810,74 грн. Аналогічно при заповненні Звіту за 2013 рік, поданого в податковий орган, єдиний внесок обчислений позивачем виходячи з фактично отриманого доходу в кожному календарному місяці з урахуванням законодавчої максимальної і мінімальної його місячної величини, та всього за 2013 рік вказано в загальній сумі 17537,04 грн. Також зазначає, що згідно чинного законодавства, якщо підприємець в якомусь календарному місяці звітного року не отримав доход, або отримав збиток, єдиний внесок за цей місяць декларується в розмірі мінімальної величини, встановленої Законом. У випадку, якщо в календарному місяці доход отриманий понад максимальну величину, на яку нараховується єдиний внесок за Законом, декларується лише законодавчо встановлена його максимальна величина. Разом з тим, в акті перевірки не зазначено, в який спосіб відповідачем визначені щомісячні суми доходу за результатами перевірки, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення. Не вказано також чому при перевірці не враховані самостійно нараховані суми внесків за 2012 рік в загальному розмірі 22810,74 грн. З огляду на все вищезазначене, оспорена вимога від 11.11.2014 р. № Ф- прийнята відповідачем необгрунтовано, з порушенням вимог п.2 ч.1 ст.7, ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в його задоволенні відмовити з підстав зазначених в письмових запереченнях проти адміністративного позову.

Представник третьої особи - Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі на попередніх засіданнях пояснив, що до органів Пенсійного фонду України був надісланий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) за 2012 рік в електронному вигляді з використанням ЕЦП, що був завантажений 04.02.2013 року до програмного забезпечення СПОВ-МЗ/ЄСВ за № 14085 у стані «без помилок» та відповідав вимогам чинного законодавства, що регулює питання подання звітності до органів Пенсійного фонду України. Даний факт підтверджений квитанцією № 2, що була направлена позивачеві ОСОБА_2 обробки електронних звітів 04.02.2013 року. Даний звіт за формою згідно з додатком 5 містить таблицю 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами- підприємцями», в якій зазначені нульові дані.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 як платник податків перебуває на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

В період з 17.10.2014 р. по 04.11.2014 р. посадовою особою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення підприємцем вимог п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, а саме платником занижено єдиний внесок з сум доходу всього у сумі 135000,66 грн., в т.ч. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. на 70925,07 грн. та у період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. на 64075,59 грн.

За результатами перевірки було складено акт від 11.11.2014 р. № 7186/17-02/НОМЕР_1 (а.с.8-22) на підставі якого Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області прийнято вимогу від 11.11.2014 р. № Ф- (а.с.7) про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 135000,66 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) підприємець ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду.

Порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску визначається Законом України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. " 2" ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 зазначеної статті платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені ПКУ для річного звітного податкового періоду.

Крім цього, приватні підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 до розділу III Податкової декларації.

На підставі ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" було видано:

- постанову правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (дана постанова діяла до 03.12.2013) (далі - Порядок № 22-2);

- наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 20.09.2013 № 1628/24160 (далі - Порядок № 454).

Пунктом 3.2 даних Порядків передбачено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою-підприємцем до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Як вбачається з Акту перевірки, позивач вірно вказав суму чистого доходу як у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, так і в таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454, Порядку № 22-2, а саме за 2012 р. 477983,00 грн., за 2013 р. 564182,52 грн.

Судом встановлено, що заниження бази нарахування єдиного внеску на 135000,66 грн. виникло в результаті невірного, на думку відповідача, заповнення позивачем графи 2 таблиці 1 Додатка № 5 до Порядку № 454, Порядку № 22-2.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що максимальна величина доходу, що обкладається єдиним внеском у 2012 р. становила 204395,00 грн. Отже, оскільки платником задекларовано 477983,00 грн. суми чистого оподатковуваного доходу, сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, повинна була відображена позивачем у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок у сумі 204395,00 грн., відповідно ФОП ОСОБА_1 занижено єдиний внесок з сум доходу у період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. на 70925,07 грн. (34,7 % від максимальної величини доходу). Також зазначено, що максимальна величина доходу, що обкладається єдиним внеском у 2013 р. становила 235195,00 грн. Отже, оскільки платником задекларовано 564182,52 грн. суми чистого оподатковуваного доходу, при цьому розмір середньомісячного доходу склав 47015,21 грн., сума доходу на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, повинна була відображена позивачем у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок у сумі 235195,00 грн. ФОП ОСОБА_1 без врахування вимог чинного законодавства здійснений розрахунок суми доходів, на яку нараховується єдиний внесок, в наслідок чого занижено єдиний внесок з сум доходу у період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. на 64075,59 грн. (81612,67 грн. (34,7 % від максимальної величини доходу) - 17537,04 грн. (сума нарахованого єдиного внеску)). З огляду на зазначене та відповідно до ч. 4. ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Житомирською ОДПІ 11.11.2014 р. ФОП ОСОБА_1 була виставлена вимога про сплату недоїмки у сумі 135000,66 грн.

Таким чином, на думку представника відповідача, єдиний соціальний внесок по кожному місяцю вираховується із величини середньомісячного доходу. Такий висновок, зокрема, податковим органом зроблено у зв'язку з тим, що у в додатку 5 розділу ІІІ податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано дохід (прибуток), зважаючи на п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Разом з тим, як зазначалося вище, згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, отже законом не передбачено обчислення середньомісячної величини єдиного внеску у зазначеному Звіті.

Вирішуючи питання про правомірність заявлених позовних вимог, суд бере до уваги пояснення представника позивача про те, що доходи і витрати позивача належним чином відображені у Книзі обліку доходів і витрат та декларації, що підтверджується актом перевірки.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ст. 1 ПК України визначає сферу дії Податкового кодексу України, а саме Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів. Так, у статтях 8, 9, 10 Податкового кодексу України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку відсутній єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 8 Закону № 2464, єдиний внесок не входить до системи оподаткування, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином сфера дії Податкового кодексу України, крім адміністрування, не поширюється на єдиний внесок.

Слід звернути увагу також на те, що жодних нормативно-правових актів щодо визначення середньомісячного доходу при визначенні величини єдиного внеску, зокрема зазначення середньомісячного доходу у графі 2 таблиці 1 та 3 додатка 5 до Звіту та, відповідно, визначення суми єдиного внеску із середньомісячної величини доходу у Звіті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику не приймалося.

Суд також зауважує, що п. 177.2 ст. 177 ПК України визначено поняття об'єкта оподаткування фізичної особи-підприємця і цією нормою жодним чином не встановлено порядок визначення величини єдиного соціального внеску, в тому числі і його середньомісячне значення, та, відповідно, його відображення у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту.

Тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність обґрунтування представника відповідача щодо заниження позивачем єдиного соціального внеску положеннями п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Визнаючи правомірність нарахування та сплати єдиного внеску позивачем, суд також враховує, що Законом України від 04.07.2013 № 406-VІІ було внесено зміни до Закону № 2464, відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання вказаної норми Закону № 2464 видано спільний лист Міністерства доходів та зборів України та Пенсійного фонду України від 27.12.2013 № 21052/5/99-99-17-03-01-16, № 36398/05.10, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляє, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за № 1628/2416, надають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до роз'яснення Пенсійного фонду України "Опис формату звіту щодо суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1014/18309, враховуючи зміни постанови правління Пенсійного фонду № 18-1 від 23.06.2011р., зміни постанови правління Пенсійного фонду № 24-1 від 10.12.2012" у графі 2 таблиці 1 додатка 5 "Сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації фізичної особи - підприємця" платники відображають фактичну суму чистого доходу за відповідний місяць за себе.

Суми чистого доходу за відповідний місяць повинні відповідати сумам чистого доходу, зазначеному у Книзі обліку доходів та витрат платника.

У графі 3 таблиці 1 додатка 5 "Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини" відображається дохід, зазначений у графі 2, але в межах максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок.

При цьому, слід зазначити, що у графі 3 таблиці 1 додатка 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року.

Таким чином, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту слід відображати суми чистого доходу у розрізі місяців звітного року відповідно до даних, що підтверджуються первинними документами та відображені у Книзі обліку доходів та витрат платника.

Судом встановлено, що подані звіти з єдиного внеску за 2012 - 2013 р.р. заповнені з урахуванням вказаних вище вимог, отже відповідають приписам Закону № 2464.

Таким чином, на спростування позиції відповідача щодо правомірності дій Житомирської ОДПІ щодо застосування для розрахунку недоїмки п. " 2" ч. 1 ст. 7 та п. 8 ст. 9 Закону № 2464, суд наголошує на тому, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачав, що фізична особа-підприємець самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. При цьому загальна сума річного доходу, визначена у податковій звітності, повинна співпадати із загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат.

У даному випадку, загальна сума річного доходу, визначена у щорічній податковій звітності співпадає з загальними річними показниками Книги обліку доходів і витрат, податковим органом жодних зауважень в акті перевірки щодо встановленої обставини не висловлено.

Крім того, суд бере до уваги положення пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України згідно із яким податкове законодавство ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма Закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі Закону, або якщо норми різних Законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже, позивачем правильно з дотриманням всіх вимог чинного законодавства сформовано зобов'язання із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Щодо декларування позивачем єдиного внеску за 2012 рік в нульовій сумі судом встановлені такі обставини.

Судом встановлено, і не заперечується відповідачем, що позивач подає звітність з єдиного внеску до контролюючого органу в електронному вигляді.

За даними електронного звіту «Додаток 5. «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік.» позивач задекларував за 2012 рік суму чистого доходу (прибутку), заявлену в податковій декларації фізичної особи підприємця в розмірі 477983,00 грн., суму доходу на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини 65737,00 грн., суму нарахованого єдиного внеску 22810,74 грн. Файл звіту 10046ZZZZZ1840Е05FD.РFZ є в матеріалах справи

Факт відправки електронного звіту підтверджується квитанціями № 1 і № 2 (а.с. 29,30).

Квитанція № 1 про доставлення до центрального рівня Пенсійного фонду України документу «Додаток 5. «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік.», файл звіту 10046ZZZZZ1840Е05FD.РFZ, та квитанція № 2 про доставлення до районного рівня Пенсійною фонду України документу «Додаток 5. «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік.», файл звіту 10046ZZZZZ1840Е05FD.РFZ, які підтверджують, що документ збережено на центральному рівні і прийнято на районному рівні відповідно до вказаних квитанцій.

Суму нарахованого єдиного внеску за 2012 рік в розмірі 22810,74 грн. позивач сплатив платіжними дорученнями повністю .

На лист суду від 25 травня 2015 року № 806/5294/14/7420/5 та ухвалу від 26 травня 2015 року № 806/5294/14 щодо надання інформації стосовно ОСОБА_1, Департамент інформаційно-аналітичних систем та електронних реєстрів Пенсійного фонду України надав лист від 19.06.2015 р. № 31454/05-20 та в електронному вигляді наступну інформацію: оригінал звіту, що надійшов від страхувальників (підписаний ЕЦП та зашифрований) з розширенням «рfzsig», оригінали звітів з розширенням «рfz» для перегляду, квитанцію про отримання звіту з розширенням «rpl», квитанцію про опрацювання звіту з розширенням «кvt», звіт для друку в форматі pdf, сертифікати відкритих ключів, що діяли на момент подання звітів.

Проте, надані електронні файли не спростовують факт відправки позивачем електронного звіту до Пенсійного фонду України з нарахованим єдиним внеском в розмірі 22810,74 грн.

Відповідно до Порядку подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі (затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 19 квітня 2007 року № 7-7 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 квітня 2007 р. за № 436/13703), в редакції чинній на момент спірних правовідносин:

звіт в електронній формі (електронний звіт) - звіт, що сформований страхувальником за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення і подається ним за правилами, визначеними цим Порядком;

квитанція про одержання електронного звіту - електронний документ, що формується центром обробки електронних звітів та засвідчує факт та час одержання електронного звіту;

спеціалізоване програмне забезпечення - програмне забезпечення, призначене для створення страхувальником електронних звітів відповідного формату згідно з вимогами цього Порядку.

Згідно пункту 2.3 Порядку № 7-7 електронні звіти з обов'язковими реквізитами, у тому числі з ЕЦП страхувальника (його посадових осіб), подані відповідно до цього Порядку, згідно з законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися як доказ в суді або під час розгляду спорів у досудовому порядку.

Наданий Пенсійним фондом України оригінал електронного звіту 10046ZZZZZ1840E05FD з розширенням «рfz» не містить електронного цифрового підпису позивача, тому не може слугувати належним доказом.

Окрім того, після одержання від страхувальника електронного звіту ОСОБА_2 обробки електронних звітів здійснює його розшифровку, перевірку цілісності електронного звіту шляхом перевірки ЕЦП, виконує перевірку відповідності електронного звіту встановленому формату та формує квитанцію про одержання електронного звіту. Ім'я файлу квитанції відповідає імені файлу, у якому міститься прийнятий звіт, але має розширення *.rpl. ОСОБА_2 обробки електронних звітів завіряє електронний звіт страхувальника власним ЕЦП, передає його у відповідне управління Пенсійного фонду, де страхувальник зареєстрований як платник страхових внесків. В управлінні автоматично перевіряється електронний звіт і вноситься у відповідну автоматизовану систему. Залежно від результатів перевірки, страхувальник одержує другу квитанцію, у якій вказується чи пройшло завантаження звіту. Ім'я файлу квитанції відповідає імені файлу, у якому міститься прийнятий звіт, але має розширення *.kvt.

У наданих Пенсійним фондом файлах, які мають розширення *.rpl та *.kvt, міститься інформація про отримання від страхувальника файлу 10046ZZZZZ1840E05FD.PFZ, тоді як Пенсійний фонд надав суду файл 10046ZZZZZ1840E05FD.PFZSIG, тобто файли мають різні розширення, отже отриманий файл від страхувальника Пенсійним фондом не відповідає файлу, наданому на вимогу суду.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів неможливо підтвердити який саме (з якими показниками) електронний звіт надійшов в Пенсійний фонд України.

Натомість наданий суду позивачем електронний звіт за 2012 рік розшифровується в спеціалізованому програмному забезпеченні «M.E.Doc IS», містить електронний цифровий підпис позивача, його надсилання до пенсійного фонду підтверджується квитанціями №№ 1, 2, містить задекларовані показники, про які наголошує позивач.

За таких обставин суд приходить до висновку, що висновок відповідача про порушення є неправомірним, а спірне податкове повідомлення - рішення слід скасувати.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2014 р. №Ф- видану Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області ( правонаступник Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області).

Відшкодувати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з державного бюджету 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 16 вересня 2015 р.