Справа № 812/419/15
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/419/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Тихонов І.В,

за участю секретаря Лященко А.Ю.,

за участі сторін:

позивача не прибув,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2015 року ОСОБА_2 (далі позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі відповідач) про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, в подальшому позивач надала уточнення щодо заявлених позовних вимог, в яких просила суд застосувати аналогію закону, оскільки порядок вирішення спорів, що стосуються порядку розрахунків при звільненні осіб рядового і начальницького складу ОВС, не регулюється жодним спеціальним законом; зобовязати УДСО при ГУМВС України у Луганській області виплатити заробітну платню за 31 березня 2015 року у розмірі 52 гривні 94 копійки; зобовязати УДСО при ГУМВС України у Луганській області виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 7147 гривень; зобовязати УДСО при ГУМВС України у Луганській області виплатити компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 742 гривні; зобовязати УДСО при ГУМВС України у Луганській області виплатити компенсацію матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2599 гривні 17 копійок; вважати нікчемною або такою, ще не має відношення до справи довідку УДСО при ГУМВС України в луганській області про розмір середньоденного грошового забезпечення, оскільки вона не підкріплена жодними поглибленими розрахунками з урахуванням періоду праці, відповідно до вимог постанови № 100 від 8 лютого 1995р. Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати. Крім того позивачка просила суд при винесенні рішення брати до уваги представлений нею розрахунок середньоденного грошового забезпечення, який ґрунтується на фактичних відпрацьованних годинах, а також розглядати справу без її участі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25.03.2004 року вступила на службу до ОВС України. 31.05.2015 року відповідно до наказу №10 о/с її було звільнено у запас Збройних Сил України за ч.1 ст. 38 КЗпП України (для догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку) згідно з п.64 «и» (через сімейні обставини) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС». На час звільнення вислуга років у календарному обчисленні становить 11 років 00 місяців 06 днів. Відповідно до п. 10 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Таким чином позивач вважає, що відповідач на момент звільнення згідно до ст. 116 КЗпП України зобовязаний був нарахувати та виплатити грошові кошти у сумі 7147 гривень.

Також позивачем зазначено, що відповідачем за 31 березня 2015 року нараховано денний заробіток у розмірі 52 гривні, де вказано розмірі премії за один день 10 відсотків. Як видно з розгорнутої довідки про доходи за січень 2014 року у графі «премія» вказано розмір 80 відсотків. Таким чином вважає, що при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні було використане не місячне грошове забезпечення, і не середньоденне грошове забезпечення, як того вимагає Закон, а одноденне грошове забезпечення за єдиний день, що вважається днем звільнення 31.03.2015 року, що суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того позивачка просила зобовязати відповідача виплатити компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 742 гривні, а також компенсацію матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2599 гривень 17коп., посилаючись на те, що нею не було використано щорічну основну відпустку за 2014 рік та додаткову відпустку для жінок, що мають дітей до 14 років за 2014 рік.

Позивач в судове засідання не з'явився, просила розглядати справу без її участі (а.с.92).

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені ним у запереченнях проти позову. Просив позов залишити без задоволення (а.с.97-99).

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти нього, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходила службу у ОВС, посада старший інженер інспектор пункту централізованого спостереження Сєвєродонецького міжрайонного відділу управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області з 25.03.2004 по 31.03.2015.

Наказом ГУМВС України у Луганській області від 31.03.2015 року № 10 о/с на підставі п.64 «и» відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом внутрішніх справ України позивача звільнено з органів МВС (через сімейні обставини або з інших причин).

Вислуга років на час звільнення ОСОБА_2 у календарному обчисленні становить: 11 років 00 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні немає.

Вимогою позивача є, зокрема, зобовязання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 7 147 гривень.

Відповідно до вимог п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням через сімейні обставини та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 2 частини 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24.12.1999 року №13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Представником відповідача - управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, під час судового засідання надана довідка про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_2, за підписом посадових осіб та засвідчена печаткою (а.с.54). Надання довідки за листопад 2013 рік та грудень 2013 рік з відповідними розрахунками відповідачем не надано, оскільки всі документи та програмне забезпечення залишились в захопленому приміщенні в м. Луганська, в звязку з чим вважається втраченим, про що свідчить копія витягу із кримінального провадження № 0000655 (а.с.75).

Так відповідно до вищевказаної довідки про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_2 за січень 2014 року встановлені складові, які враховуються при розрахунку грошової допомоги при звільненні (а.с.54), а саме :

- посадовий оклад 650,00грн.;

- оклад за спецзванням 120,00грн.;

- надбавка за вислугу років (відповідно до вимог Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 року) 192,50грн., (650,00=120,00)х25%;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (50%) 481,25грн., (650,00+120,00+192,50)х50%

- премія щомісячна (10%) -144,375грн., (650,00+120,00+192,50+481,25) х10% - відповідно до п.2.1. Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу підрозділів ДСО Луганської області від 14.11.2013 (а.с.76).

Таким чином місячне грошове забезпечення складає: 650,00грн.+120,00грн.+192,50грн.+481,25грн.+144,375грн. = 1588,125грн.

Відповідно до вимог п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року вищевказаного порядку одноразова грошова допомога складає 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Оскільки позивач ОСОБА_2 має вислугу у календарному обчисленні, що становить: 11 років 00 місяців 06 днів, відповідно грошова допомога складає 1588,125грн.х25%х11років = 4367,34грн. військовий збір (1,5%), який складає 65,51грн., тобто 4367,34грн.-65,51грн. = 4301,83грн.

Вищевказана сума у розмірі 4301грн.83коп. була перерахована позивачці на її картковий рахунок АТ «Державний ОСОБА_3 України», що підтверджується платіжним дорученням № 7701 від 12травня 2015 року (а.с.46).

Щодо заявлених позовних вимог позивача про зобовязання відповідача УДСО при ГУМВС України в Луганській області виплатити компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію матеріальної допомоги нв оздоровлення слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «про відпустки» до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховуються:

1) час фактичної роботи протягом робочого року, за який надається відпустка;

2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи та заробітна плата повністю або частково; ;

3) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи і йому виплачувалася допомога по державному соціальному страхуванню, за винятком частково оплачуваної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

4) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи і йому не виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному статтями 25 і 26 цього Закону, за винятком відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет I типу , - до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку;

5) час навчання з відривом від виробництва тривалістю менше 10 місяців на денних відділеннях професійно-технічних навчальних закладів;

6) час навчання новим професіям осіб, звільнених у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників;

7) інші періоди роботи, передбачені законодавством.

Судом встановлено, що в 2014 році позивачка ОСОБА_2 перебувала на службі в органах внутрішніх справ в Сєвєродонецькому міжрайонному відділі УДСО до 19.02.2014, з 22.02.2014 по 31.10.2014 їй була надано відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку без збереження заробітної плати, на підставі рапорту від 20.02.2014 та відповідно до наказу УДСО при ГУМВСУ від 27.03.2014 № 15 о/с (а.с.48).

З 01.11.2014 по 30.03.2015 позивачці ОСОБА_2 надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною на шість місяців на підставі рапорту від 31.10.2014 та довідки медичного закладу від 14.10.2014 № 810, відповідно до наказу УДСО при ГУМВСУ від 05.11.2014 №59о/с (а.с.49).

31.03.2015 наказом ГУМВС України у Луганській області від 31.03.2015 року № 10 о/с на підставі п.64 «и» відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом внутрішніх справ України капітан міліції ОСОБА_2 була звільнена з органів МВС (через сімейні обставини або з інших причин), відповідно до поданого рапорту від 26.03.2015 (а.с.5).

Відповідно до трудової книжки позивачем відпрацьовано станом на 19.02.2014 9 років 11 місяців 3 дні, враховуючи період праці з 25.03.2004, а на день звільнення 31.03.2015 вона мала вислугу понад 10 років, тобто як працівник органів внутрішніх справ вона мала право на відпустку в кількості 30 діб та 35 діб чергової відпустки.

Згідно до розрахунку відповідача, щодо невикористаної відпустки позивача складає 4,17 діб. На підставі чого, відповідачем відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» та відповідно до наказу УДСО при ГУМВС України у Луганській області від 22.04.2015 №14 о/с, позивачці було нараховано та перерахована на картковий рахунок АТ «Державний ОСОБА_3 України» компенсація за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки в сумі 203,06грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7614 від 30 квітня 2015 року (а.с.47).

Відповідно до вимог п. 2.16.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499, в редакції, яка діяла до 03.02.2015 року, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. (Підпункт пункту в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 230 від 08.06.2010; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 125 від 03.02.2015). 2.16.2. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років, матеріальна допомога не надається.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 у 2014 не використала належну їй відпустку, тобто вибуття в чергову відпустку не відбулося, а звернення щодо виплати матеріальної допомоги було здійснено після звільнення, таким чином суд вважає, що відповідач УДСО при ГУМВС України у Луганській області обґрунтовано відмовив позивачці у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 2599грн.17коп., оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 встановлений вичерпний перелік підстав, щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення особам рядового і начальницького складу.

Позовні вимоги позивача про зобовязання УДСО при ГУМВС України у Луганській області виплатити заробітну плату за 31 березня 2015 року у розмірі 52 гривні 94 копійки (розмір середньоденного грошового забезпечення) є необґрунтованими з наступних підстав.

Позивач в уточненні до позовної заяви зазначає, що у довідці про її доходи вказано 31 березня 2015 рік як її єдиний робочий день у 2015 році та їй було нараховано заробітну плату у розмірі 52 гривні, але представником відповідача ненадана жодного документа, який би підтвердив виплату даної суми заробітної плати. Однак як вбачається з довідки управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_2 встановлено, що її середньоденна заробітна плата складає 52,94грн., тобто 31 березня 2015 не є робочим днем, як цього вважає позивач. Крім того згідно до наказу ГУМВС України у Луганській області від 05.11.2014 року № 59 о/с позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною з 01.11.2014 по 30.04.2015. 26.03.2015 позивач подав рапорт про її звільнення. Наказом ГУМВС України у Луганській області від 31.03.2015 року № 10 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом внутрішніх справ України звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за п.64 «и» (через сімейні обставини або з інших причин) капітана міліції ОСОБА_2Р, старшого інженера інспектора пункту централізованого спостереження Сєвєродонецького міжрайонного відділу управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч.2 ст. 116 КЗпП України, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

За приписами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 №16 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Згідно п.п.1 п.5 ст. 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Отримати гроші, які були на зарплатних рахунках банку, є неможливим, на підставі чого відповідачем - УДСО при ГУМВС України у Луганській області було зупинена процедура перерахування грошових коштів на зарплатні рахунки працівників. На підставі чого УДСО при ГУМВС України у Луганській області розпочата робота щодо відкриття зарплатних рахунків в АТ «Ощадбанк», яка тривала 2-3 тижні. Документи для відкриття нового рахунку позивачем не надавались, оскільки вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, а тому відповідачем станом на 31.03.2015 новий розрахунок позивачу не відкривався.

Під час судового засідання судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 27.04.2015 звернулась до відповідача начальника УДСО при ГУМВС України у Луганській області підполковнику міліції ОСОБА_4 із зверненням щодо нарахування грошової допомоги, компенсації за невикористану відпустку та просила перерахувати всю суму грошових виплат на картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» (а.с.7).

Відповідно до платіжного доручення № 7614 від 30 квітня 2015 року позивачці ОСОБА_2 нараховано та перерахована на картковий рахунок АТ «Державний ОСОБА_3 України» компенсація за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки в сумі 203,06грн.(а.с.47).

Відповідно до платіжного доручення № 7701 від 12травня 2015 року позивачці ОСОБА_2 нараховано та перераховано на картковий рахунок АТ «Державний ОСОБА_3 України», одноразова грошова допомога в сумі 4301грн.83коп.(а.с.46).

Таким чином, здійснивши системний аналіз правових норм, надавши правову оцінку обставинам справи, суд, в узгодження з вимогами статті 162 КАС України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачено ч.1 ст.11 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову суду складено у повному обсязі та підписано 14 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_5