Справа № 405/3932/15-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3932/15-а
Провадження №2-а/405/194/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. На обґрунтування позову зазначив, що 21.05.2015 року відповідачем відносно нього винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 253481 за порушення вимог п. 16.2 ПДР України, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що відповідачем при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та в подальшому винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення були порушені вимоги ст.ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, постанова не відповідає обставинам справи, є незаконною та необ'єктивною, докази вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП відсутні, в зв'язку з чим вважає, що відповідач дійшов до помилкового та необґрунтованого висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, який не підтверджується належними доказами по справі, на підставі чого просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 253481 від 21.05.2015 року.

Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що 21.05.2015 під час нагляду за дорожнім рухом згідно плану-розстановки сил та засобів взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда о 10 год. 25 хв. ним було зафіксовано порушення ПДР України водієм автомобіля «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, зокрема, пункту 16.2 ПДР України, а саме: на перехресті вул. ОСОБА_3 ОСОБА_4 водій повертаючи праворуч, не дав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертав. Просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, а винесену ним постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 253481 від 21.05.2015 року залишити без змін.

Заслухавши позивача, зваживши обставини, викладені в позовній заяві, письмові заперечення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 травня 2015 року інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 062737 відносно ОСОБА_1 за порушення п. 16.2 ПДР України та в подальшому винесено постанову серії ПС2 № 253481 в справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 21 травня 2015 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Баз», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кіровограді на перехресті вул. ОСОБА_3 Ж.ОСОБА_4, повертаючи праворуч. не дав дорогу пішоходу який переходив проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Правомірність та законність винесеної субєктом владних повноважень постанови оскаржується позивачем.

Згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно з п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

При цьому, поведінка водія не прив'язується до дій пішохода, а вказує на можливу реакцію пішохода. У вказаному пункті визначено не здійснювати маневрів, якщо це «може примусити», а «не примусить» учасника дорожнього руху змінити напрямок руху або швидкість.

Оскільки реакція пішохода, у вказаній ситуації, може бути різною, від продовження руху до повернення на узбіччя, з метою забезпечення безпеки пішоходів, пунктом 18.1 ПДР передбачено обов'язок водія зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися. Як було встановлено в судовому засіданні, саме такий алгоритм дій в зазначеній ситуації і був застосований позивачем - він зменшив швидкість і, переконавшись, що пішоходи, яким може бути створена загроза або небезпека, на проїзній частині дороги не було, - та продовжив рух.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, при цьому, відповідно до ст..251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу, відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, при цьому суд відзначає, що інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 жодних інших належних доказів скоєння позивачем правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 062737 від 21.05.2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 не визнав своєї вини у порушенні п. 16.2 ПДР України, - суду не надано.

При цьому, відповідач надав до письмових заперечень диск з відеозаписом (відеофіксацією) події, яка відбулася за участю позивача 21.05.2015 року, при цьому із переглянутого в якості речового доказу відеозапису, підтверджуються пояснення позивача, зазначені в адміністративному позові, зокрема, те, що він (позивач), керуючи транспортним засобом «Баз», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи поворот з вул. ОСОБА_3 на вул. Ж.Революції пропустив пішохода, який переходив вулицю, переконався, що на його смузі руху пішоходів не має, після чого закінчив маневр та продовжив рух, при цьому інший пішохід знаходився на зустрічній смузі та переходив вулицю позаду його (позивача) автомобіля, тим самим, судом відзначається, що позивач не створив жодних перешкод пішоходу, які б могли примусити його зменшити швидкість або напрямок його руху. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів правомірності застосування технічного засобу (приладу), зокрема, не надано будь-яких документів на прилад, яким здійснювався відеозапис: ні технічного паспорта, ні документального підтвердження того, що прилад було отримано для несення служби перед початком зміни. Крім того, відповідно п.12.2. Наказу №77 про використання спеціального технічного засобу, працюючого в автоматичному режимі, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобу фото- і кінозйомки, відеозапису, робляться відповідні записи про їх використання в Журналі обліку матеріалів фіксації порушень правил дорожнього руху, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Суду не було надано даних про фіксацію даного факту у вказаному журналі, отже, належні докази вини позивача, які б підтверджували обґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови, - відсутні.

Таким чином, беручи до уваги твердження позивача про те, що він, керуючи автомобілем «Баз», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кіровограді, на перехресті вул. ОСОБА_3 Ж.ОСОБА_4 не створював перешкод для руху пішоходам, які переходили проїзну частину, що не спростовано під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що постанова серії ПС2 № 253481 від 21 травня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена субєктом владних повноважень інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 16.2 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, відповідачем в постанові не дана оцінка поясненням позивача, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими передбаченими процесуальним законом належними доказами, зокрема, поясненнями свідків, які мали б підтвердити (чи заперечити) факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме пішохода, який переходив проїзну частину, на яку повертав позивач, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото-кінозйомки та використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, на підставі чого адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 253481 від 21 травня 2015 року, винесена інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., підлягає скасуванню, як така, що винесена в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 253481 від 21 травня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ДПС взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова