Справа № 808/2969/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року 13 год. 35 хв. Справа № 808/2969/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участі представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»

до: Запорізької митниці Міндоходів

про: визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М.Кузьміна" (далі - позивач, ПАТ "Дніпроспецсталь") звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за резервним методом №112030000/2014/000286/1 від 12.12.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00344 від 26.11.2014 за ВМД №112030000/2014/022113.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що вважає протиправним рішення щодо коригування митної вартості товарів за резервним методом, та, відповідно, картку відмови у митному оформленні товару, оскільки ним були подані всі необхідні документи для визначення митної вартості за першим методом, у зв'язку із чим просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112030000/2014/000286/1 від 12.12.2014 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112030000/2014/00344 від 12.12.2014.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначає, що враховуючи, що декларантом надано неповні відомості щодо митної вартості товару, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України та не були надані додаткові документи на вимогу митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару, згідно із ч.3 ст.53 Митного кодексу України відповідачем було здійснено коригування заявленої митної вартості товару із урахуванням цінової інформації, наявної в органі доходів і зборів та винесено спірне рішення про коригування митної вартості. При здійсненні митної оцінки був застосований резервний метод визначення митної вартості товарів у відповідності із вимогами ст.64 Митного кодексу України. Вважає спірні рішення такими, що винесені у відповідності до вимог діючого законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків.

09.02.2012 між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» (покупець) та фірмою «Intercommodities SA», Парадизо Лугано, Швейцарія (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає феросплави (товар) кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами вказаного контракту.

26.11.2014 ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці була подана для оформлення митна декларація №112030000/2014/022113 на товар Оксид молібдену, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту, згідно статтей 49, 53 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані:

зовнішньоекономічний договір № 13120156, додаткова угода від 03.08.2012 до контракту купівлі-продажу № 13120156 від 09.02.2012, додаткова угода від 20.11.2012 до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012, додаткова угода від 04.12.2013 до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012, додаткова угода від 14.12.2012 до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012, специфікація № 413 від 25.11.2014 інвойс № TU-14-033 від 24.11.2014, сертифікат якості № 2014-81, CMR № 141711-1, витяг із сайту Metal Prices від 11.12.2014, пакувальний лист б/н від 25.11.2014 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах: 1) в п.4 контракту від 09.02.2012 №13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком №1, але в додатку №1 специфікації №413 від 25.11.2014 п.6 зазначена інформація відсутня; 2) в інвойсі;від 25.11.2014 № TU-14-033 йде посилання на референцію № 12172 на момент митного оформлення вказаний документ відсутній. 3)У наданій специфікації від 21.11.2014 № 01-2012/IC/RAS та інвойсі від 25.11.2014 №12172 зазначена марка товару FeW 70, а у гр.31 ЕМД зазначена марка товару FeW80-C; 4) Інформація зазначена під п.4 у листі від 11.12.2014 №277/2014 документально не підтверджена;

У відповідності до ст. 53 МК України, 26.11.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором(угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), копію МД країни відправлення.

11.12.2014 представником декларанта зроблена відмітка про ознайомлення із вимогами митниці щодо необхідності подання додаткових документів.

Того ж дня, представником позивача подані письмові пояснення з приводу обєктивної неможливості надати документи на вимогу митниці.

11.12.2014 Запорізькою митницею ДФС в оформлені МД №112030000/2014/022113 від 12.12.2014 було відмовлено за карткою відмови № 112030000/2014/00344 від 12.12.2014 та прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом згідно вимог ст.59 МК України №112030000/2014/000286/1.

Також в картці відмови зазначено вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД за митною вартістю визначеною митним органом.

25.02.2014 позивач подав митному органу звернення про випуск товару у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товару визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу, у звязку з незгодою з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів.

27.11.2014 позивач подав митному органу в порядку електронного декларування нову митну декларацію №112030000/2014/022182, яку прийнято до митного оформлення, платежі за якою склали: ввізного мита 211 247,00 грн., переплата за новою ВМД склала 69 498,96 грн.

25.02.2014 ПАТ "Дніпроспецсталь" листом №171/1-94 у гарантійний строк, передбачений ч.7,8 ст.55 Митного кодексу України звернулось до Запорізької митниці з вимогами скасувати вказане рішення та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію, надавши копію платіжних доручень №178 від 11.02.2015 на суму 450 000,00 дол. США , як доказ сплати постачальнику - "Intercommodities Sa" за отриманий товар, що є предметом митного оформлення "повторної" ВМД № 112030000/2014/022182, вартості отриманого товару за ціною договору (контракту) №13120156 від 09.02.2012.

03.03.2015 листом № 183/11/08-70-25-02 Запорізька митниця відмовила підприємству позивача в скасуванні спірного рішення та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

11.03.2015 ПАТ «Дніпроспецсталь» листом №171/1-117 повідомило Запорізьку митницю, що у зв'язку з відмовою митниці про перегляд та скасування про коригування митної вартості сума наданої фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Держбюджету.

Не погоджуючись із рішеннями Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості №112030000/2014/000286/1 від 12.12.2014, карткою відмови у митному оформленні товару № 112030000/2014/000344 від 12.12.2014 ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" звернулось до суду.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару за основним методом були подані всі документи, передбачені ч 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

З цього приводу суд зазначає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не є правовою підставою для направляння декларанту вимог про надання додаткових документів.

Так, митниця у письмовій вимозі посилається на те, що у відсканованій копії додатку 1, специфікації № 405 від 27.10.2014 до контракту від 09.02.2012 № 13120156 у п.6 не зазначено вантажовідправника товару. Однак таке твердження митниці не відповідає дійсності та наявним матеріалам справи, оскільки відповідно до додатку № 1 специфікації № 409 від 12.11.2014 наявна інформація щодо відправника (мовою оригіналу): "Грузоотправитель: Продавец или агент по поручению Продавца" (пункт 6)

Крім того, відомості про вантажовідправника в даному випадку не впливають на числові значення складових митної вартості товарів та не впливає на обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України, оскільки поставка здійснювалась на умовах Запоріжжя (поставка до місця призначення), а тому усі ризики та витрати до місця поставки несе продавець.

Також митний орган зазначає, що в інвойсі від 25.11.2014 №TU-14-033 йде посилання на референцію №12172 на момент митного оформлення вказаний документ відсутній. Але на момент митного оформлення цей документ надавався додатково, в даному випадку це інвойс від третіх осіб №12172 від 25.11.2014.

Митний орган, на письмову вимогу, звертає увагу на те, що у наданій специфікації №38 від 21.11.2014 до контракту 01-2012/IC/RAS від 04.01.2012 та у інвойсі від 25.11.2014 №12172 зазначена марка товару FeW80-С. З цього приводу суд зазначає, що розбіжність у назві товару ніяким чином не впливає на визначення митної вартості за основним методом, до того ж ці розбіжності не є розбіжностями у ціні товару. Крім того, Запорізька митниця ДФС вказує, що інформація зазначена під п.4 у листі №277/2014 від 11.12.2014 документально не підтверджена. З приводу цієї розбіжності, суд зробив висновок, що інформація під п.4. у листі №277/2014 не має підтверджуватися документально, оскільки за умовами поставки DAP Запоріжжя усі витрати за страхування товару несе продавець, до того ж, цей лист, згідно з п.2. ст. 53 не є таким документом, який підтверджує митну вартість товару.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Щодо витребуваних від декларанта додаткових документів, а саме: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні представником відповідача відповідно до ст.71 КАС України не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Також, суд зазначає, що документи, які витребовувалися від декларанта ( рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару), не є документами, які безпосередньо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей про ціну, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізької митниці достовірного та обґрунтовано перевірити правильність визначення декларантом.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом згідно з вимогами ст. 64 МК України на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД №112030000/2014/016629 від 18.09.2014.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Поряд з цим, суд зазначає, що сторони ПАТ «Дніпроспецсталь» (Покупець) та «Intercommodities SA» Парадизо-Лугано, Швейцарія (Продавець) відповідно до контракту № 13120156 та специфікації № 411 , до нього узгодили вартість товару. Тоді як відповідач, відповідно до рішення № 112030000/2013/000286/1 про коригування митної вартості товару вказав «Вартість 44,93 дол. США за кг. товару.», що свідчить що Відповідач здійснив не коригування митної вартості а фактично встановив іншу ціну, що підкреслює суто формальний підхід до витребування документів та їх розгляд.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

В рішенні Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 12.12.2014 № 112030000/2014/000286/1 відсутнє законне обґрунтування щодо неможливості застосування основного методу та другорядних методів.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час розгляду справи по суті було встановлено судом відсутність у митниці правових підстав для надсилання декларанту письмових вимог щодо подання додаткових документів, та достатність і достовірність поданих позивачем документів для митного оформлення товару за основним методом, отже, адміністративний позов підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення - скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати Рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів за резервним методом № 112030000/2014/000286/1 від 12.12.2014, та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2014/00344 від 12.12.2014 за ВМД № 112030000/2014/022113.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» витрати на сплату судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький