Справа № 2-а-2227/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 р. Справа № 2-а-2227/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: державної податкової інспекції у Тульчинському районі Вінницької області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про: стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов державної податкової інспекції у Тульчинському районі Вінницької області (далі - ДПІ у Тульчинському районі) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2М.) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 26.05.2010 року податковий борг ФОП ОСОБА_2 по податку на додану вартість становить 1082722,04 грн., зокрема: 720985,0 грн. - недоїмки, 361695,0 грн. - штрафних санкцій та 42,04 грн. - пені. Так, за результатами планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства посадовими особами позивача встановлено факти порушення ФОП ОСОБА_2 пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", про що складено акт №22/17-216 від 05.08.2009 року. На підставі вказаного акту ДПІ у Тульчинському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість, зокрема, за основним платежем - 720639,0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 360319,5 грн. Крім того, внаслідок несвоєчасного подання відповідачем декларацій по податку на додану вартість, несвоєчасної сплати зобов'язань, в тому числі по встановлених строках сплати виникла заборгованість по штрафних (фінансових) санкціях у сумі 1721,5 гривень.

Вказане вище податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року на загальну суму податкового зобов'язання у розмірі 1080958,5 грн. відповідачем оскаржувалося у Вінницькому окружному адміністративному суді. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.12.2009 року по справі №2-а-4503/09/0270, ФОП ОСОБА_2 відмовлено у задоволені позову, а податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року залишено в силі.

У зв'язку з тим, що станом на 24.03.2010 року рішення по справі №2-а-4503/09/0270 від 22.1.2009 року набрало законної сили та те, що в добровільному порядку ФОП ОСОБА_2 заборгованість не сплатив, ДПІ у Тульчинському районі звернулася до суду з позовом про стягнення податкової заборгованості з ФОП ОСОБА_2 в сумі 1082722,04 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повністю.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву з нормативно-документальним обґрунтуванням суду не надав. У судовому засіданні відповідач визнав позов частково, зокрема: погодився з застосуванням позивача до нього штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1721,5 грн. за несвоєчасне подання декларацій по податку на додану вартість та несвоєчасну сплату зобов'язань, в тому числі по встановлених строках сплати. Проти задоволення позову в частині стягнення податкового боргу згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року ФОП ОСОБА_2 заперечував через свою незгоду з таким рішенням.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача по справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії В02 №674004 від 16.11.2001 року ФОП ОСОБА_2 зареєстровано Тульчинською районною державною адміністрацією з присвоєнням ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 (а.с. 4) та взято на облік як платника податків 19.11.2001 року, відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №342 від 07.03.2007 року (а.с. 5).

Матеріали справи свідчать, що посадовими особами ДПІ у Тульчинському районі проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства СПД-ФО ОСОБА_2 за період з 01.07.2008 року по 30.06.2009 року, в ході якої встановлено порушення відповідачем вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", зокрема: завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість на 842517,00 грн., що призвело до заниження суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за 2008 рік на 720639,00 грн. та завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту за 2009 рік в розмірі 121 878,00 гривень.

За результатами перевірки посадовими особами позивача складено акт №22/17-216 від 05.08.2009 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року за основним платежем - 720639,0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 360319,5 грн.

Вказані обставини були предметом судового дослідження в справі №2-а-4503/09/0270 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ДПІ у Тульчинському районі про визнання протиправним та скасування рішень. Рішення суду по вказаній справі набрало законної сили, оскільки, ФОП ОСОБА_2 його не оскаржено.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, правомірність прийняття до відповідача податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.08.2009 року на суму податкового зобов'язання у сумі 1080958,5 грн., зокрема: за основним платежем - 720639,0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 360319,5 грн. не потребує доказування у даній адміністративній справі, оскільки, ця обставина встановлена в судовому рішенні в адміністративній справі №2-а-4503/09/0270.

Щодо заборгованості у сумі 1721,5 грн., яка виникла в результаті несвоєчасного подання ФОП ОСОБА_2 декларацій по податку на додану вартість, то в судовому засіданні встановлено наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

На виконання вказаної норми Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадовою особою позивача проведено невиїзні документальні перевірки своєчасності подання податкової звітності ФОП ОСОБА_2.

В ході вказаних перевірок посадовою особою позивача констатовані порушення законодавства, допущені відповідачем, які зазначені в актах перевірки №71/16/НОМЕР_1 від 26.03.2009 року, №117/16/НОМЕР_1 від 28.04.2009 року, №136/16/НОМЕР_1 від 21.05.2009 року, №217/16/НОМЕР_1 від 26.08.2009 року, №304/16/НОМЕР_1 від 25.11.2009 року та №11/16/НОМЕР_1 від 26.01.2010 року, зокрема, вказано про порушення п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", в частині неподання податкових декларацій у строки, визначені законодавством.

На підставі вказаних актів перевірки ДПІ у Тульчинському районі прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

- №/0 від 08.04.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,0 грн.;

- №/0 від 28.04.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,0 грн.;

- декларація №12974 від 26.08.2009 року на суму 346,0 грн.

- №/0 від 21.05.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,0 грн.;

- №/0 від 26.08.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,0 грн.;

- №/0 від 25.11.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 185,0 грн.;

- №/0 від 26.01.2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,0 гривень.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність застосування до відповідача штрафних санкцій на підставі вказаних податкових повідомлень-рішень.

Так, відповідно до п.п. "а" п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У судовому засіданні встановлено, а відповідачем підтверджено, що у порушення вказаної норми несвоєчасно подано декларації по податку на додану вартість та несвоєчасно сплачено зобов'язання, в тому числі по встановлених строках сплати.

За неподання податкової декларації у строки, визначені законодавством, платник, згідно з п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 того ж Закону України, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Суд приходить до висновку про правомірність застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції за порушення п.п. "а" п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у сумі 1721,5 гривень.

Відповідачем до суду не надано підтвердження сплати податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень №/0 від 08.04.2009 року, №/0 від 28.04.2009 року, декларація №12974 від 26.08.2009 року, №/0 від 21.05.2009 року, №/0 від 26.08.2009, №/0 від 25.11.2009 року, №/0 від 26.01.2010 року та підтвердження оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.12.2009 року по справі №4503/09/0270, тому суд прийшов до висновку, що несплачена заборгованість у сумі 1082722,04 грн. підлягає сплаті ФОП ОСОБА_2

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, часткове визнання позивачем адміністративного позову суд прийшов до висновку, що позов ДПІ у Тульчинському районі до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по податку на додану вартість у сумі 1082722,04 грн., необхідно задовольнити повністю.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов державної податкової інспекції у Тульчинському районі Вінницької області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг по податку на додану вартість в сумі 1082722,04 грн. (один мільйон вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять дві гривні чотири копійки) з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок активів платника.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 16.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

12.07.2010