Справа № 146/1146/15-а
Суддя: Ставнійчук В. С.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1146/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого : Ставнійчука В.С.

при секретарі Гриб Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашполі справу за адміністративним ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції Скоб»яка Андрія Руслановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ВДАІ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції Скоб»яка Андрія Руслановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2015 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні були допущені порушення діючого у даній сфері законодавства.

Крім того, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 14 серпня 2015 року не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.33, 222, 256, 280 КУпАП.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що його автомобіль не підлягає обов'язковому технічному огляду, оскільки вантажопідйомність автомобіля є меншою за 3,5 т, а тому відноситься до категорії М1, тобто легкових автомомобілів призначених для перевезення вантажів, в зв»язку з чим просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити.

На призначений час позивач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, свідченням чому є поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Від відповідача, інспектора ДПС ВДАІ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області Скоб»яка А.Р. надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає, просить суд у задоволенні позову відмовити. До заяви додано роздруківку з Вікіпедії (загальнодоступної вільної багатомовної онлайн-енциклопедії) автомобілів Mersedes-Benz Vito 110 DCI та роздруківку VIN-коду для автомобіля Mersedes-Benz НОМЕР_2

Суд вважає, що справу можна розглянути по суті у відсутності позивача в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 128 КАС України на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка позивача не перешкоджає розгляду поданого позову.

Розглянувши заяву відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності та взаємозв»язку, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.08.2015 року відповідачем у справі було винесено постанову Серії ПС1 №492988 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 13.08.2015 року о 12:25 год. по вул. Леніна в смт. Вапнярка Томашпільського району, в порушення п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, керував належним йому автомобілем Mersedes-Benz Vito 110, номерний знак НОМЕР_1, який своєчасно не пройшов обов»язкового технічного контролю. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф у розмірі 340,00 гривень.

Як вбачається із змісту позовної заяви, основною підставою позову є невідповідність висновків відповідача викладених в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення від 13.08.2015 року щодо ОСОБА_1 на підставі якого винесено постанову, якими транспортний засіб позивача віднесений відповідачем до категорії вантажних автомобілів, які підлягають обов»язковому технічному контролю, що суперечить положенням ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», Порядку проведення обов»язкового контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, Положенню про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340, Правилам дорожнього руху в Україні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні».

Окрім того, транспортний засіб позивача не використовується для перевезення вантажів з метою тримання прибутку, що також є підставою для непроходження обов»язкового технічного контролю.

Проте, з твердженнями позивача суд не погоджується у повному обсязі, оскільки останнім не наведена вся правова база, положення якої підлягають застосуванню у даному виді правовідносин які склалися між сторонами, позивачем не враховано зміни і доповнення у наведені ним нормативні акти, які діють на момент виникнення спору, окремі з них втратили чинність, зокрема ДСТУ 3649-97, замість яких з 01.07.2011 року діють ДСТУ 3649:2010.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Україна є однією із Договірних Сторін Женевської Угоди 1958 року.У зв'язку із цим, в усіх законодавчих та нормативних актах, чинних на території України, застосовуються позначення і визначення категорій транспортних засобів, встановлених у Зведеній резолюції про конструкцію транспортних засобів (надалі - «Зведена резолюція»).

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції Закону N 3492-IV від 23.02.2006 - далі Закон N 3492-IV) наведено визначення основних термінів, згідно яких автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно.

У статті 19 Закону Закону N 3492-IV наведено визначення класифікації та реєстрації транспортних засобів, зокрема, транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на тарнспортні засоби загального, спеціалізованого та спеціального призначення.

При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу,

самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний,

автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

При державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації,

броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

У додатку до Закону N 3492-IV Класифікація колісних транспортних засобів за конструкцією, визначено, зокрема, такі категорії ТЗ: категорія М - механічні транспортні засоби, що мають не менш як чотири колеса та призначені для перевезення пасажирів та їхнього багажу: M1 - транспортний засіб, призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, не враховуючи місця водія, не перевищує восьми (легковий автомобіль); категорія N - механічні транспортні засоби, що мають не менш як чотири колеса і призначені для перевезення вантажів: N1 - транспортний засіб, призначений для перевезення вантажів, повна маса якого не більш як 3,5 тонни (пункти 7 і 8, підпункти 7.1 і 8.1 Класифікації).

Окрім того, згідно п.5 цієї Класифікації рішення про належність транспортного засобу до визначеної цією класифікацією категорії приймає виробник.

Аналогічна класифікація ТЗ визначена і в додатку до Єдиних вимог до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1166, а також у Додатку ІІ до «Директиви 2007/46/EC Європарламенту та Ради від 5 вересня 2007, що встановлює правові рамки для офіційного затвердження типу механічних транспортних засобів і їх причепів, та систем, складових частин і окремих технічних пристроїв, призначених для таких транспортних засобів» та в державному стандарті України ДСТУ 3649:2010, зокрема у його довідковому «Додатку А», в якому наведені позначення та визначення категорій транспортних засобів, причичепів і напівпричепів до них, які є ідентичними з вищевказаними визначення, а також поданими у «Зведеній резолюції».

Даючи юридичний аналіз вищевказаним нормам національного і міжнародного права, суд дійшов висновку, що основним критерієм віднесення ТЗ до відповідної категорії є рішення заводу виробника.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого на ім»я позивача, ТЗ є автомобілем Mersedes-Benz Vito 110 CDI, 2002 року випуску, повною масою 2700 кг, масою без навантаження 1720 кг, первинна реєстрація в Україні 12.07.2011 року, зареєстрований в Україні як загальний вантажний фургон маловантажний, категорії В за VIN-кодом НОМЕР_2

Відповідно до VIN-коду автомобіля встановлено, що літери VS присвоєні країні-виробнику Іспанії.

Із наданої відповідачем роздруківки із Вікіпедії автомобілів Mersedes-Benz Vito 110 DCI встановлено, що в 1995 році на заводі компанії DaimlerChrysler в місті Віторіа (Іспанія)ї почалося серійне виробництво передньоприводної вантажівки малого класу Vito на платформі типу W638. Основні модифікації сімейства - суцільнометалевий фургон вантажопідйомністю 895-925 кг і 9-місний мікроавтобус вантажопідйомністю 740 кг.

Із наданої відповідачем роздруківки VIN-коду для автомобіля Mersedes-Benz Vito 110 CDI НОМЕР_2 ( саме цей VIN-код вказаний і в свідоцтві про реєстрацію ТЗ на ім»я ОСОБА_1.) встановлено, що за параметром Z41 автомобіль зареєстровано як вантажний.

Таким чином, судом встановлено, що заводом-виробником автомобіль Mersedes-Benz Vito 110 CDI НОМЕР_2 віднесений до вантажівки малого класу, зареєстрований в Україні, що стверджується свідоцтвом про таку реєстрацію як загальний вантажний фургон маловантажний, категорії В, що дає суду підстави дійти висновку, що за класифікацією ТЗ він повинен бути віднесений до категорії N1, як транспортний засіб, призначений для перевезення вантажів, повна маса якого не більш як 3,5 тонни.

З вищевказаних підстав, суд не погоджується з твердженнями позивача, що його ТЗ за класифікацією повинен бути віднесений до категорії M1.

Суд також не погоджується з твердженнями позивача, що при винесені відповідачем оскаржуваної постанови, не було враховано вимоги Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340 згідно якого керування транспортними засобами вагою до 3500 кілограмів і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія - восьми, відноситься до категорії "В", тобто до категорії легкових автомобілів, оскільки абзац четвертий пункту 3 цього Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511) викладений наступним чином: «Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми».

Тобто, законодавцем при віднесенні ТЗ засобу до категорії В у абз. 4 п.3 Положення вжито термін автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Разом з тим, як уже зазначалося вище в ст. 1 ЗаконуN 3492-IV наведено визначення основних термінів, згідно яких автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Зазначені норми права дають суду підстави дійти висновку, що за приписами абз.4 п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, віднесено автомобілі як категорії М1, так і категорії N1, проте, в останньому випадку до права керування ТЗ категорії N1 допускаються особи при наявності посвідчення водія не нижче категорії В, на відміну від раніше діючої норми права, що до керування вантажними автомобілями допускалися особи при наявності прав водія не нижче категорії С.

Окрім того, суд уважає, що зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відповідача категорії В є свідченням про допуск на право керування цим ТЗ особами, які мають посвідчення водія не нижче категорії В, а не є свідченням тому, що автомобіль за класифікацією віднесений до легкових автомобілів категорії М1, реєстрація ТЗ проведена у відповідності з вимогами ч.3 ст. 19 ЗаконуN 3492-IV, а саме, як вантажний автомобіль.

Відповідно до ст.23 ЗаконуN 3492-IV контроль технічного стану транспортних засобів включає, зокрема, обов'язковий технічний контроль транспортних засобів порядок проведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137) визначено процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Аналогічні підстави визначення категорії ТЗ, які не підлягають обв»язковому технічному контролю наведено і в ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Підстави згідно яких ТЗ позивача судом не віднесено до категорії М1, а віднесено до категорії N1наведено вище у вказаному рішенні, а, зважаючи на те, що ТЗ позивача, в т.ч. й з моменту його первинної реєстрації на території України, експлуатується більше двох років, тому дії відповідача щодо складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачачена ч.3 ст.121 КупАП, а саме керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов»язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, а в подальшому винесення на його підставі й оскаржуваної постанови, є правомірними.

Не заслуговують на увагу твердження позивача про недотримання відповідачем вимог, передбачених ст.ст.33, 222, 256, 280 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого винесено оскаржувану постанову складено і розглянуто уповноваженою на те службовою особою, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-1 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 128, 159, 161, 163, 172-1 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції Скоб»яка Андрія Руслановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №492988 від 24.08.2015 року, відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Ставнійчук