Справа № 740/3618/15-а
Суддя: Діденко О. П.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3618/15-а
Провадження № 2-а/740/98/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення Ніжинської міської ради Чернігівської області в його частині,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати п.п.6.11 п.6 рішення №3-63/2015 Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25.12.2014 року-06.01.2015 року в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 по вул.5-го Грудня, №30 у м. Ніжині, орієнтовною площею 0.0238 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що за домоволодінням №30 по вул.5-го Грудня в м.Ніжині закріплена земельна ділянка, розмір та конфігурація якої затверджені рішенням виконкому Ніжинської міської ради Чернігівської області від 09.08. 1979 року №429. Відповідно до рішення Ніжинського міського народного суду від 06.05.1991року за ОСОБА_2 було визнано право власності на ? (одну другу) частину будинку №30 по вул.5-го Грудня в м.Ніжині і йому в користування виділено земельну ділянку площею 682 кв.м., а за ОСОБА_4, спадкоємцем якого вона являється, було визнано право власності на ? (одну четверту) частину цього ж будинку і йому в користування виділено земельну ділянку площею 260кв.м. Двір з будівлями площею 326 м.? залишено в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 В подальшому ОСОБА_2 у судовому порядку намагався змінити встановлений порядок землекористування, у чому йому було відмовлено. У липні 2015 року, під час розгляду судом іншої справи, їй стало відомо про наявність вищезазначеного рішення Ніжинської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0238 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що порушує її, як співвласника, право користування земельною ділянкою (двором), оскільки двір знаходиться у спільному користуванні співвласників будинку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові в обґрунтування позовних вимог, та уточнила, що про наявність оскаржуваного рішення їй стало відомо не в липні 2015 року, як зазначено в позові, а 05.05.2015 року з листа Ніжинської міської ради, оскільки інтернетом вона не користується.

Відповідач про час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.19), але свого представника у судове засідання не направив, не повідомивши цьому причин, тому відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, з врахуванням думки позивача, третьої особи та її представника, суд визнав можливим справу розглянути за відсутності представника відповідача. В подальшому, після перерви в судовому засіданні, за підписом представника відповідача ОСОБА_5, повноваження якого підтверджуються копією довіреності відповідача, надійшло два клопотання: про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з посиланням на пропуск нею шестимісячного строку для звернення з позовом до суду, оскільки оскаржуване нею рішення було доведено до відома громадян шляхом оприлюднення його на офіційному веб-сайті міської ради 15.01.2015 року.

Третя особа ОСОБА_2 надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення орган місцевого самоврядування діяв правомірно, оскільки в нього не було підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування (а також право оренди) земельної ділянки виникають з моменту державної реєстр рації цих прав. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Рішення суду від 06.05.1991 року, яким визначено порядок землекористування між співвласниками будинку та на яке посилається позивач, стосується лише положень про добросусідство, що визначає спосіб використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, і не є правовстановлюючим документом на землю.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували із зазначених у письмових запереченнях підстав.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступного висновку.

З копії рішення народного суду м. Ніжина від 30.05.1962 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про фактичний поділ домоволодіння № 30 по вул.5-го Грудня в м.Ніжині та визначення порядку користування земельною ділянкою, видно, що ОСОБА_6 виділено в користування земельну ділянку площею 444,5 кв. м. (копія рішення а.с. 8).

Рішенням Ніжинського міського суду від 06.05.1991 року (справа № 2-76/1991) визнано частково дійсним заповіт ОСОБА_7, посвідчений Ніжинською нотаріальною конторою 14.05.1982 року за №2126, та свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріальною конторою 18.12.1987 року за № 4635 на ім»я ОСОБА_2 і ОСОБА_4, і за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 (одну другу) частину жилого будинку №30 по вул. 5-го Грудня м. Ніжині, та виділено йому в користування город під літ.1 площею 682,0 кв. м., а за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/4 (одну четверту) частину даного будинку та виділено йому в користування город під літ.II площею 260 кв. м., а двір з будівлями під літ. II площею 326 м. кв. залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (копія рішення на а.с. 7 ). Дане рішення було виконано, що встановлено рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 13.05.2014 року, копія якого на а.с.26-27 (справа № 740/2233/13-ц). В даний час вказане рішення не змінене і не скасоване. Відповідно до ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до копії ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с.46 позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.08.2005року державним нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори, належить на праві власності 1/8 (одна восьма) частина жилого будинку № 30 по вул.5-го Грудня в м.Ніжині, які вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 (копія свідоцтва про право на спадщину на а.с.10), та відповідно до копії ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на а.с.44, 7/36 (сім тридцять шостих) частин цього ж будинку належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.02.2014 року державним нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори (які вона отримала у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 копія свідоцтва про право на спадщину на а.с.13).

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами (ч.2 ст.З Земельного кодексу України).

Відповідно до норм ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Приписами ч.5 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку з конкретно визначених підстав.

З копії витягу з рішення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25.12.2014 року 06.01.2015 року №3-63/2015 на а.с.6 видно, що п.п.6.11 п.6 його передбачає вказівку про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 по вул.5-го Грудня, 30, орієнтовною площею 0,0238 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що суперечить раніше визначеному порядку.

Відповідно до приписів ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним принципом місцевого самоврядування є принцип законності (ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»),

Таким чином, органи місцевого самоврядування при прийнятті рішень стосовно виділення земельних ділянок (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою) повинні керуватись законами України і чітко дотримуватись їх положень.

Відповідачем не надані докази, якими б підтверджувалось вирішення питання припинення спільного користування двором співвласниками будинку № 30 по вул.5-го Грудня в м.Ніжині, хоча при прийнятті спірного рішення мав встановити реальних землекористувачів, припинити право спільного користування та вилучити земельну ділянку в порядку, визначеному законом.

З огляду на встановлене суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 25.12.2014 року 06.01.2015 року №3-63/2015, в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0238 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд прийняте без з»ясування існуючих обставин, оскільки до позивача ОСОБА_1 в результаті спадкування частини жилого будинку № 30 по вул. 5-го Грудня у м. Ніжині після смерті її батьків, які мали право на користування земельною ділянкою двором, на якій цей будинок розташований, перейшло і право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у померлих батьків, а доказів припинення такого її права відповідачем не надано, у зв»язку з чим рішення у цій частині підлягає скасуванню як протиправне.

Зазначена позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні дата 05.05.2015 року, як така, коли їй стало відомо про оскаржуване рішення, спростування належними доказами з боку відповідача не знайшла, а навпаки, підтверджується копією листа виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 05.05.2015 року, направленого на адресу позивача ОСОБА_1 у відповідь на її звернення, в якому є посилання на номер та дату рішення (а.с.47), і так як позов подано до суду 12.08.2015 року, то суд приходить до висновку, що вимоги ст.99 КАС України при подачі позову позивачем дотримані.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.п.6.11 п.6 рішення №3-63/2015 Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25.12.2014 року-06.01.2015 року в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по вул.5-го Грудня, 30 у м. Ніжині орієнтовною площею 0,0238 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів: позивачем та третьою особою - з дня проголошення постанови, а відповідачем у той же строк з дня отримання копії постанови, в порядку, встановленому ст. 186 КАС України.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_8

Повний текст постанови виготовлено

15.09.2015 року.