Справа № 2-а-2097/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 р. Справа № 2-а-2097/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні

за участю представників сторін:

прокурора: Паламарчук Світлани Миколаївни,

позивача: ОСОБА_1,

відповідач не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: прокурора Вінницького району в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується-Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

до: ОСОБА_2

про: стягнення фінансової санкції, -

ВСТАНОВИВ :

прокурор Вінницького району Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - головної державної інспекції на автомобільному транспорті, в особі його структурного підрозділу - територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до фізичної особи - ОСОБА_2 про стягнення фінансової санкції у сумі 510,0 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державними інспекторами територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області 02.10.2009 року встановлено порушення відповідачем вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема: експлуатація автомобіля по перевезенню вантажів без ліцензійної картки. За фактами вчиненого порушення складено акт №137979 від 02.10.2009 (а.с. 8), на підставі якого, керуючись ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", винесено постанову №088163 від 19.10.2009 року про застосування фінансових санкцій (а.с. 7) до фізичної особи ОСОБА_2 в сумі 510,0 гривень.

В зв'язку з тим, що в добровільному порядку відповідач суму боргу не сплатив, прокурор Вінницького району звернувся до суду в інтересах територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з позовом про стягнення фінансових санкцій.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва у суді інтересів держави визначено наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Представник позивача зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, у судовому засіданні представник позивача уточнила, що відповідачем в порушення вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" здійснено експлуатацію автомобіля по перевезенню пасажирів без ліцензійної картки.

Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття, хоча належним чином неодноразово повідомлений про місце та час розгляду справи. Відповідно до вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Судом прийнято всі міри для належного повідомлення відповідача про час, день і місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи дані обставини, судом прийнято рішення продовжити розгляд справи у відсутність відповідача, і вирішити справу на підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та прокурора по справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Частинами 1, 3 ст. 5 цього Закону визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, державними органами управління автомобільним транспортом, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

За правилами встановленими ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема для водіїв таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, дорожній лист, інші документи, передбачені законодавством України.

У судовому засіданні встановлено, що державними інспекторами територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області, керуючись Порядком здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, проведено перевірку 02.10.2009 року додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом марки "Шевроле Авео", державний номерний знак НОМЕР_1, що належить відповідачу, під час якої встановили, що фізична особа ОСОБА_2 експлуатував легковий автомобіль, облаштований як таксі з порушенням вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: без ліцензійної картки.

Працівниками позивача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №137979 від 02.10.2009 року.

Позивач надав в судове засідання повідомлення, надіслане відповідачу, про час і місце розгляду вказаного вище акту, що підтверджено рекомендованим повідомленням, врученим відповідачу 09.10.2009 (а.с. 6).

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до суб'єкта порушення застосовуються фінансові санкції.

На підставі вказаного акту перевірки, 19.10.2009 року начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області винесено постанову №088163 про застосування до відповідача фінансової санкції в сумі 510,0 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки до порушника застосовується штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,0 гривень).

Пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 передбачено, що фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше, ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Суду доказів сплати вказаних вище фінансових санкцій та оскарження вищезгаданої постанови не надано, тому суд вважає її чинною та обов'язковою до виконання.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за свої внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що на день розгляду справи відповідач штраф, який підтверджується матеріалами справи не сплатив, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов прокурора Вінницького району в інтересах держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується-Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до ОСОБА_2 про стягнення фінансової санкції задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області в дохід Державного бюджету України (р/р 0002, , держбюджет м. Вінниця, 21081100, ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниці, МФО 802015) 510,0 грн. (п'ятсот десять гривень 00 копійок) фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 12.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

08.07.2010