Справа № 2а-3512/11
Суддя: Громов І. Б.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3512/2011 р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2011 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Громов І.Б., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання незаконною бездіяльності, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної державної допомоги дітям війни,

В С Т А Н О В И В :

09.03.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до УПФ України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, зазначає, що має статус дитини війни, але відповідач незаконно у порушення статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»сплачує доплату замість 30 % - 10 % мінімальної пенсії за віком, тому вимагає визнати незаконною бездіяльність відповідача та зобовязати його провести перерахунок та виплатити з 09.07. 2007 року по 31.12. 2007 року, а також з 22.05. 2008 року по дійсний час без обмежень будь-яким строком.

У позові зазначено, що позивач просить розглянути справу без його участі у порядку скороченого провадження. Представник відповідача УПФ в Хортицькому районі , заперечень проти позову не надав.

Ухвалою суду від 09.03.2011 року відповідно до ст. 99,100,107 КАС України, позовні вимоги за період до 28.08.2010 року залишені без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані докази, вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення та копії паспорту , позивач є громадянином України, якому до 2 вересня 1945 року було менше 18 років, отже відповідно до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни і в силу ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ сплачує щомісячно позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії, починаючи з 22 травня 2008 року згідно до постанови КМУ від 28.05. 2008 року № 530 в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Проте Рішенням КС України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ від 28.12.2007 р. N 107-VI „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" щодо визначення розміру підвищення до пенсії, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Отже після набрання законної сили рішення КСУ від 22.05.2008 року відновлена дія ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , яка передбачає доплату 30 % мінімальної пенсії за віком, яка у 2010 та 2011 роках не була обмежена у дії. Постанова КМУ від 28.05.2008 року №530 є підзаконним нормативним актом і не повинна була застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , який має вищу юридичну силу та відповідно до ст. 9 КАС України судом застосовуються до спірних правовідносин Закон України "Про соціальний захист дітей війни". У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України, повинен був довести правомірність своєї бездіяльності стосовно позивача. Згідно вимог ст. 99 -102 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Вимоги, заявлені понад встановлені строки, залишаються ухвалою суду без розгляду, якщо не має підстав для їх поновлення. Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності його бездіяльності на період заявлених вимог за останні шість місяців, що передують зверненню до суду, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивач має право отримувати підвищення до пенсії, а відповідач повинен був нараховувати та виплачувати за період з 02 грудня 2010 року підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджує протиправність його бездіяльності.

При ухваленні постанови, враховуючи, що виплати набавки до пенсії особам, які мають статус «дитина війни», за кожний рік передбачені Державним бюджетом України на певний рік, і органи державної влади здійснюють виконання Державного бюджету України протягом кожного бюджетного періоду, тому слід визначити кінцеву дату здійснення відповідних нарахувань та виплат по позовним вимогам позивача за 2010 рік, та початкову дату стягнень по позовним вимогам позивача, які стосуються 2011 року. Суд з урахуванням вимог позивача у даній справі, позбавлений права визначати кінцеву дату виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, оскільки відповідач у цій справі, як субєкт владних повноважень, зобовязаний діяти на підставі закону і при внесенні на законодавчому рівні змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»або при зміні обставин, що зумовили виплату вказаного підвищення позивачу, має право та зобовязаний перерахувати розмір підвищення до пенсії, і зобовязання його судом до вчинення таких дій у подальшому є зайвим. Обираючи спосіб захисту суд враховує , що він повинен відповідати 162 КАС України , та підвищення пенсії позивачу, як «дитині війни», повинно відповідачем нараховуватися у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, тобто відповідно до розміру, визначеного статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції відновленій Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 у період за шість місяців, що передують зверненню до суду, та до внесення законодавцем в редакцію ст.6 Закону відповідних змін. Згідно до вимог ст.ст. 2,11,162 КАС України спосіб захисту, обраний судом, не обов'язково має збігатися з тим, що запрошувалося позивачем у позовних вимогах. Суд може змінити чи уточнити його формулювання, а в необхідних випадках і вийти за межі позовних вимог - застосовувати спосіб захисту з метою повного захисту прав, свобод чи інтересів особи, про захист яких вона просить, але в межах визначених КАС України повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 55, 95 Конституції України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 17, 69-71, 183-2 КАС України, ст.ст. 3, 4 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі в м. Запоріжжя щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 недоотримані ним суми пенсії, підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі в м. Запоріжжя здійснити нарахування та виплату недоотримані ОСОБА_1 суми пенсії, підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.09. 2010 року по 31 грудня 2010 року, та з 01.01.2011 року з урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: І.Б. Громов