Справа № 2-а-992/11
Суддя: Лихошерст В. В.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-992/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2011 р. м.Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Лихошерста В.В.,

при секретарі Мирошниченко А.М.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорс справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області та т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УДАІ УМВС України в Чернігівській області та т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги мотивує наступним. Він, будучи позбавлений права керування автотранспортними засобами, 12 березня 2011 року керував мопедом Хонда по вул. Щорса в с. В.Щимель Щорського району. Т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою застосував до нього заходи адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 126 КУпАП. Вважає, що зазначене рішення відповідача не відповідає вимогам закону, просить його скасувати, правдження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Пояснив, що 12 березня 2011 року він керував мопедом Хонда по вул. Щорса в с. В.Щимель Щорського району, був зупинений т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 та відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого він, будучі позбавленим права керування транспортними засобами, керував мопедом. Він дійсно був позбавлений судом керування транспортними засобами. За керування цим же мопедом в стані алкогольного сп»яніння. Постановою по справі про адміністративне правопорушення до нього були застосовані заходи адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 126 КУпАП. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, посилався на наступне. Згідно Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та доданий до посвідчення талон. Зазначені вимоги поширюються лише на водіїв механічних транспортних засобів, а не на водіїв мопедів та велосипедів, які відносяться до транспортних засобів. Правила дорожнього руху не передбачають, що водій мопеда повинен мати посвідчення на право керування, умовою керування мопедом є досягнення 16-річного віку. Постановою КМУ «Про внесення змін до постанови КМУ від 23 грудня 2009 року № 1371»перенесений строк завершення спрощеного порядку реєстрації мопедів до 01 липня 2011 року. Тому, керування мопедом, будучі позбавленим права керування, не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Просить скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що згідно змін до Положення про порядок видачі посвідчень водія

Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

12 березня 2011 року позивач керував мопедом Хонда по вул. Щорса в с. В.Щимель Щорського району, був зупинений т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 та відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого він, будучі позбавленим права керування транспортними засобами, керував мопедом. Постановою по справі про адміністративне правопорушення до нього були застосовані заходи адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 18 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Статтею 53 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»державній державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок").

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми (крім транспортних засобів, робочий об'єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см.

У відповідності до п.6.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 рухатися по дорозі на мопедах дозволяється особам, які досягли 16-річного віку. Для водіїв мопедів і велосипедів місцевими органами виконавчої влади може бути встановлена картка, в яку заноситься інформація про водія і яку водії мопедів чи велосипедів у такому разі повинні мати при собі.

Відповідно ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»та Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМ України від 08.05.1993 № 340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії (далі - посвідчення водія), строк дії якого становить 50 років.

Транспортні засоби, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Отже мопеди включені до цього переліку транспортних засобів, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія.

Право на керування транспортними засобами надається особам, які досягли:

шістнадцятирічного віку - категорії А1, А;

вісімнадцятирічного віку - категорії В1, В, С1, С;

дев'ятнадцятирічного віку - категорії BE, C1E, СЕ;

двадцятиоднорічного віку - категорії D1, D, D1E, DE, Т.

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції теоретичний і практичний іспити, категорії ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE - практичний, а на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити.

Право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.15 Закону України «Про дорожній рух»).

Позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами проводиться відповідно до законодавства

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами, проводиться після складення теоретичного і практичного іспитів. Особам, позбавленим зазначеного права за керування транспортними засобами в стані сп'яніння, посвідчення може бути повернуто після обов'язкового проходження медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. При цьому практичний іспит приймається екзаменаційною комісією на транспортному засобі тієї категорії, права на керування яким було позбавлено.

Таким чином суд встановив, що ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»та Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМ України від 08.05.1993 № 340 для водіїв мопедів передбачено обовязок мати посвідчення на право керування транспортними засобами. Правилами дорожнього руху цього не передбачено.

Вирішуючи питання про те, положення якого нормативного акту підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, пунктом 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 18/183-97 за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) від 03 жовтня 1997 року № 4-зп зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В даному випадку Закон України «Про дорожній рух»має вищу юридичну силу, ніж постанови Кабінету Міністрів України, а постанова Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якою затверджені Правила дорожнього руху, та постанова КМ України від 08.05.1993 № 340, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, мають однакову юридичну силу. Проте, вимога про необхідність мати посвідчення на керування мопедом в часі була запроваджена постановою Кабінету Міністрів України

від 20 травня 2009 р. N 511. Вона не суперечить положенням Закону України «Про дорожній рух»і тому, вирішуючи справу, суд має керуватися саме цими нормативними актами.

Однак. ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальнгість за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Ця норма закона є відсилочною та відсилає до Правил дорожнього руху України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення позивач порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху.

Пункт 2.1.а Правил дорожнього руху України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, оскільки на керування мопедом вимагається посвідчення на право керування, в діях позивача мається порушення вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху України, позбавлення права керування транспортними засобами поширюється на керування мопедом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду матеріали, якими підтверджується наявність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 3 КУпАП.

У звязку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є правомірною і не підлягає скасуванню.

Тому, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.6, 9, 10, 11, 70, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області та т.в.о. начальника Щорського ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова суду у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Лихошерст