Справа № 2а-1789/11/1070
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1789/11/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"01" грудня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Ключковича В.Ю., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Арсенійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року у справі за позовом прокурора міста Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, -

ВСТАНОВИЛА :

Прокурор міста Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 5967 грн 48 коп.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, які зявилися в судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в якій, зокрема, зазначив, що на час подання заяви не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

З 24.12.2008 року відповідача зареєстровано у Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості як особу, що шукає роботу та надано йому статус безробітного та встановлено допомогу по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Судом першої інстанції встановлено, що на обліку в центрі зайнятості відповідач перебував до 11.01.2011 року.

За період перебування на обліку, відповідачу було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 5967 грн 48 коп.

Прокуратурою м. Біла Церква була проведена перевірка додержання вимог чинного законодавства України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою встановлено, що 01.02.2006 року ОСОБА_2 був зареєстрований, як фізична особапідприємець, що виключає виплату допомоги по безробіттю.

Судом встановлено, що запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 був внесений до ЄДРПОУ 06.10.2010 року відповідно до рішення суду.

Зважаючи на те, що з 01.02.2006 року по 06.10.2010 року відповідач належав до зайнятого населення та отримував допомогу по безробіттю незаконно, прокурор м. Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості звернувся з вказаним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, на момент звернення до центру зайнятості відповідач був зайнятою особою, не мав права на реєстрацію в якості безробітного та на отримання відповідної матеріальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»від 02 березня 2000 року №1533-III (далі по тексту Закон №1533-III) загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, допомога по безробіттю надається застрахованим і незастрахованим особам, визнаним в установленому порядку безробітними.

У статті 2 Закону України «Про зайнятість населення»від 01 березня 1991 року № 803-XII (далі Закон №803-XII) зазначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Громадяни, які забезпечують себе роботою самостійно, у тому числі підприємці, належать до зайнятого населення (підп. «б»частини третьої ст. 1 Закону № 803-XII).

Якщо особа зареєстрована як приватний підприємець (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), вона не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.

Після того як фізична особа підприємець припинить підприємницьку діяльність, вона може стати на облік у центрі зайнятості і має право на отримання допомоги по безробіттю.

Юридичний факт припинення підприємницької діяльності, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»від 15 травня 2003 року № 755-IV, потребує підтвердження шляхом внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідного запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 46 зазначеного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем. Лише після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа має право набути в установленому порядку статусу безробітного та отримувати допомогу по безробіттю.

Відповідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону №1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення виплати на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307, передбачено, що застраховані особи зобовязані у повному обсязі повідомляти про обставини, що спричиняють зміни розміру матеріального забезпечення та порядку його надання. Сума вартості матеріального забезпечення та соціальних послуг, наданих застрахованій особі внаслідок зловживання або невиконання нею своїх обовязків, стягується з цієї особи в судовому порядку.

З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що міститься в матеріалах справи (а.с. 12) вбачається, що ОСОБА_2 01.02.2006 року був зареєстрований виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області, як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець.

06.10.2010 року було внесено запис до ЄДРПОУ про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за рішенням суду від 25.12.2008 р.

З наведеного вбачається, що відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю за період з 24.12.2008 р. по 06.10.2010 р. на підставі документів, які містили неправдиві відомості, отже виплата відповідачу коштів в сумі в сумі 5967 грн 48 коп. є неправомірною.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Судді

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 01.12.2011 року