Справа № 809/1469/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Справа № 876/6974/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №809/1469/15 за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування постанов від 17.03.2015р.,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2015р. ОСОБА_3 звернулась в суд до Заступника начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Попович С.М., просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невинесення у встановлені законом строки постанови про закінчення виконавчого провадження після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом; визнати протиправними та скасувати постанови: про відкриття виконавчого провадження №46919620 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 29 178,15 грн.; про відкриття виконавчого провадження №46920483 щодо стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 60,66 грн.; про відкриття виконавчого провадження №46920743 щодо стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 71,00 грн.; про відкриття виконавчого провадження №46920844 щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 71,00 грн.

В судовому засіданні судом першої інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну первинного відповідача - Заступника начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Попович С.М. належним - відділ державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015р. позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Поповича Сергія Михайловича від 17.03.2015р. про відкриття виконавчого провадження №46919620 щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 29 178,15 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Поповича Сергія Михайловича від 17.03.2015р. про відкриття виконавчого провадження №46920483 щодо стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 60,66 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відділ державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2015р. та прийняти нову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.12.2010р. була надіслана в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам тільки 07.12.2010р., що підтверджується супровідним листом та Журналом вихідної кореспонденції, тобто через чотири дні після закінчення добровільного терміну для виконання рішення суду. Отже, в боржника було більш ніж достатньо часу для реалізації майна та оплати боргу в наданий добровільний термін. Постанови про стягнення виконавчого збору зареєстровані 30.03.2012р., що підтверджується Журналом вихідної кореспонденції та надіслані боржнику 02.04.2012р. рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується фіскальними чеками та реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції за 02.04.2012р. Тобто боржником пропущено строк для оскарження постанов про стягнення виконавчого збору.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10.11.2010р. Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №2-820/10 про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ Комерційний банк «Надра», р/р 0001, МФО 336871, 7 - 291 781 грн. (двісті дев`яносто одну тисячу сімсот вісімдесят одну) грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором №1000/МК від 29.08.2008р. та про стягнення судових витрат в сумі 606,67 грн.

26.11.2010р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Поповичем С.М. на підставі виконавчого листа № 2-820 від 10.11.2010р. відкрито виконавче провадження і надано боржнику строк до 03.12.2011р. для добровільного виконання виконавчого документа щодо суми стягнень за кредитним договором (а.с.41). Окрім того, відкрито виконавче провадження щодо стягнення на користь Банку судових витрат в сумі 606,67грн.

01.12.2010р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Поповичем С.М., на підставі виконавчого листа №2-820 від 10.11.2010р. винесено постанову про арешт майна позивача у межах суми звернення стягнення 291781,53 грн. та оголошення заборони його відчуження (а.с.40).

12.03.2015р. у зв'язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі та сплатою боргу з судових витрат заступником начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Поповичем С.М. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №32542997 та ВП №32542948.

17.03.2015р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Поповичем С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46920844 про стягнення з ОСОБА_3 71,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій №32542997 від 12.03.2015р.; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46920743 про стягнення з ОСОБА_3 71,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій №32542948 від 12.03.2015р.; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46920483 про стягнення з ОСОБА_3 60,66 грн. виконавчого збору на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №22885859 від 30.03.2012р.; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46919620 про стягнення з ОСОБА_3 29178,15грн. виконавчого збору на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №22886946 від 29.03.2012р. (а.с.9-12).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невинесення у встановлені строки постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною та протиправними рішення відповідача від 17.03.2015р. ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (в редакції чинній на час винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень від 26.11.2010р.) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Абзацом 3 п.4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 (в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2010р.) (далі - Інструкція №74/5) постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

Частиною 1 ст. 30 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2010р. направлена супровідним листом від 26.11.2010р. №0217/11505 (а.с.45). При цьому відповідачем не підтверджено дату отримання боржником копії вказаної постанови та отримання інформації про вчинення боржником дій спрямованих на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону №606-XIV за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

З матеріалів справи встановлено, що 01.12.2010р. відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №22886946) якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 291781,53 грн.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що арешт накладено на всю суму стягнення за виконавчим документом, без врахування стягнення заборгованості за кредитним договором №1000/МК від 29.08.2008р. у солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач пояснила, що постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Поповича С.М. про арешт майна від 01.12.2010р. позбавила її можливості в наданий строк до 03.12.2010р. добровільно погасити борг по виконавчому листу № 2-820, оскільки позивач мала намір відчужити рухоме майно на погашення боргу, але постанова про арешт майна та заборона на його відчуження перешкодила це зреалізувати.

Судом першої інстанції встановлено, що у позивача на той час було у власності нерухоме майно за рахунок якого вона мала намір добровільно погасити борг.

На підставі вказаного, колегія суддів приходить до переконання, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.12.2010р. винесена відповідачем передчасно, тобто до збігу поданого строку на добровільне виконання рішення суду.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010р. №3, судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.10.2013р. позивачем повністю виконано рішення Надвірнянського районного суду від 21.10.2010р. на користь ВАТ Комерційний банк «Надра» за кредитним договором №1000/МК від 29.08.2008р., про що подано заяву начальнику відділу ДВС Надвірнянського РУЮ від 21.01.21014р. до якої додано копії квитанцій про оплату в кількості 17 арк. на суму 291 781 грн. 53 коп. (а.с.63).

Дана обставина зазначена і в постанові про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015р. ВП №32542997, яка винесена на підставі п.8 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону № 606-XIV.

Заборгованість у розмірі 606,67 грн. судових витрат сплачено позивачем повністю згідно квитанції №91 від 21.12.2010р., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015р. ВП №32542948, яка винесена на підставі п.8 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону № 606-XIV.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону № 606-XIV (в редакції чинній на час подання заяви від 21.01.2014р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Слід зауважити, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №32542997 винесена посадовою особою ВДВС 12.03.2015р., тобто по спливу річного строку після подачі позивачем заяви про повне погашення заборгованості по судовому рішенні. В свою чергу постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №32542948 винесена посадовою особою ВДВС 12.03.2015р., тобто понад чотири роки після сплати судових витрат за рішенням суду, що є порушенням вимог ст.49 Закону №606-XIV та є підставою визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення у встановлені законом строки постанови про закінчення виконавчого провадження після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом.

Відповідно до ч.7 ст.28 Закону № 606-XIV (в редакції чинній на час винесення оскаржуваних постанов) у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Всупереч вказаним законодавчим положенням, постанови про відкриття виконавчого провадження за постановами про стягнення виконавчого збору ВП №46920483 та ВП №46919620 винесені 17.03.2015р., тобто понад строк, визначений ч.7 ст.28 № 606-XIV, враховуючи ту обставину, що постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №32542948 та ВП №32542997 винесені 12.03.2015р.

Підсумовуючи вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що постанови начальника відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Поповича С.М. ВП № 46919620, №46920483 від 17.03.2015 року про стягнення з позивача виконавчого збору є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно стаття 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Оскільки судом першої інстанції не вирішено позовну вимогу щодо протиправної бездіяльності відповідача по не винесені у встановлені законом строки постанов про закінчення виконавчих проваджень після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчих документів, а судом апеляційної інстанції встановлено підставність та обґрунтованість вимоги позивача, то така підлягає до задоволення.

В силу приписів ст.195 КАС України, оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо судових витрат, то такі у відповідності до вимог ст.94 КАС України не належить стягувати зі сторін спору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, встановлюючи фактичні обставини справи, надав їм належну правову оцінку, проте вирішив не всі позовні вимоги, що є підставою зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №809/1469/15 змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №809/1469/15 абзацом з наступним змістом: «Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції щодо не винесення у встановлені законом строки постанов про закінчення виконавчих проваджень після фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчими документами».

В решті Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №809/1469/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови виготовлено 11.09.2015р.