Справа № 825/3085/15-а
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3085/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Кондратенко О. В.,

за участю представників сторін

від позивача Наливайко Т.І.,

від відповідача Ткача О.В.,

від третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом виконуючого обов'язки прокурора Чернігівського району до Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа на стороні позивача - головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Новобілоуська сільська рада, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Виконуючий обов'язки прокурора Чернігівського району звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.02.2011 № 73 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства», яким ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовано прощею 17,07 га із земель запасу для ведення фермерського господарства на території Новобілоуської сільської ради.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації від 15.02.2011 № 73 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства» ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 17,07 га, за рахунок земель запасу для ведення фермерського господарства на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району та області. Заява ОСОБА_5 подана з порушенням Закону України «Про фермерське господарство», оскільки останнім не дотримано положень Закону в частині зазначення відомостей, які є обов'язковими умовами для позитивного вирішення питання щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: не зазначено інформації щодо перспектив діяльності фермерського господарства, відсутні відомості щодо кількості членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність та, як наслідок, неналежного виконання посадовими особами Чернігівської районної державної адміністрації покладених завдань.

Ведення фермерського господарства є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства відповідно до закону, однак, за довідкою Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 25.08.2015, у ОСОБА_5 відсутня сільськогосподарська техніка для обробітки земель сільськогосподарського призначення, що вказує на відсутність активних дій з його боку щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

За даними Управління Держземагенства у Чернігівському районі, відповідно до інформації Національної кадастрової системи, даній земельній ділянці кадастровий номер не присвоєно (ділянка не сформована), Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області дана земельна ділянка у власність/користування не надавалась.

Процедура подальшого набуття прав на земельну ділянку досить детально регламентована чинним законодавством України. Відповідно до ст. 125, ст. 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Проте, на виконання вказаного розпорядження документація із землеустрою на погодження до Чернігівської РДА не надходила, договір оренди між райдержадміністрацією та ОСОБА_5 не укладався.

В зв'язку з чим в Управлінні Держземагенства у Чернігівському районі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо державної реєстрації права користування ОСОБА_5 відповідною земельною ділянкою.

Водночас, за даними Новобілоуської сільської ради та Головного Управління ДФС у Чернігівській області орендна плата за користування земельною ділянкою на території Новобілоуської сільської ради від ОСОБА_5 не надходила, договір оренди відсутній. Це свідчить про нераціональне використання земельної ділянки, оскільки бюджет не отримує значні суми коштів у вигляді орендної плати.

Нескасоване розпорядження РДА суперечить ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких обов'язками власників і користувачів земельних ділянок є забезпечення використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог законодавства про охорону довкілля; сплата земельного податку; підвищення родючості ґрунтів та збереження інших корисних властивостей землі; своєчасне надання відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку встановленому законом, та ін.

Водночас висновком Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА від 28.12.2010 № 1300 рекомендовано провести державну реєстрацію фермерського господарства, проте, за даними Головного Управління ДФС у Чернігівській області, станом на 26.08.2015 фермерські господарства на ОСОБА_5 не зареєстровані.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечував.

Представник третьої особи 1 не заперечував щодо задоволення позовних вимог, які входять у межі його компетенції.

Треті особи 2, 3 через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та заперечень на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації від 15.02.2011 № 73 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства» ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 17,07 га, за рахунок земель запасу для ведення фермерського господарства на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району та області (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено порядок отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, у відповідності з яким громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

Частина 1 вказаної статті передбачає відомості, які повинні бути зазначені заявником, а саме: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтуванні розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Однак, заява ОСОБА_5 (а. с. 21, 22) подана з порушенням Закону України «Про фермерське господарство», оскільки не дотримано положень вищезазначеного закону в частині зазначення відомостей, які є обов'язковими умовами для позитивного вирішення питання щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме не зазначення інформації щодо перспектив діяльності фермерського господарства, а також відсутні відомості щодо кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність та, як наслідок, неналежного виконання посадовими особами Чернігівської районної державної адміністрації покладених завдань.

Ведення фермерського господарства є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону, однак, за довідкою Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 25.08.2015 (а. с. 14), у ОСОБА_5 відсутня сільськогосподарська техніка для обробітку земель сільськогосподарського призначення, що вказує на відсутність активних дій з його боку щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

За даними Управління Держземагенства у Чернігівському районі, відповідно до інформації Національної кадастрової системи, даній земельній ділянці кадастровий номер не присвоєно (ділянка не сформована), Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області дана земельна ділянка у власність/користування не надавалась (а. с. 16-18).

Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Проте, на виконання вказаного розпорядження документація із землеустрою на погодження до Чернігівської РДА не надходила, договір оренди між райдержадміністрацією та ОСОБА_5 не укладався.

В зв'язку з чим в Управлінні Держземагенства у Чернігівському районі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо державної реєстрації права користування ОСОБА_5 відповідною земельною ділянкою.

Водночас, за даними Новобілоуської сільської ради та Головного Управління ДФС у Чернігівській області орендна плата за користування земельною ділянкою на території Новобілоуської сільської ради від ОСОБА_5 не надходила, договір оренди відсутній (а. с. 10, 15), що свідчить про нераціональне використання земельної ділянки, оскільки бюджет не отримує значні суми коштів у вигляді орендної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконанням вимог щодо використання земель за цільовим призначенням визнається, як невикористання земельної ділянки, так і фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у користування.

Нескасоване розпорядження РДА суперечить ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких обов'язками власників і користувачів земельних ділянок є забезпечення використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог законодавства про охорону довкілля; сплата земельного податку; підвищення родючості ґрунтів та збереження інших корисних властивостей землі; своєчасне надання відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку встановленому законом, та ін.

Дані обставини призводять до погіршення якості землі та її властивостей в цілому, ставить під загрозу подальше ефективне використання, забезпечення збереження та відтворення природної цінності. Наявність не скасованого розпорядження Чернігівської райдержадміністрації щодо земельної ділянки унеможливлює вирішення питання про надання її у користування інших осіб з метою ефективного та оплатного використання.

Водночас висновком Управління агропромислового розвитку Чернігівської РДА від 28.12.2010 № 1300 рекомендовано провести державну реєстрацію фермерського господарства, проте, за даними Головного Управління ДФС у Чернігівській області, станом на 26.08.2015 фермерські господарства на ОСОБА_5 не зареєстровані.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки.

Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, фактично не використовується.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону земель» основними принципами державної політики у сфері охорони земель є: забезпечення охорони земель як основного національного багатства Українського народу, пріоритет вимог екологічної безпеки у використанні землі як просторового базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва.

Згідно ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим кодексом.

Частина 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» зазначає, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковим до виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваннями чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Згідно ст. 60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації № 73 від 15.02.2011 є чинним, хоча і не створило для сторін жодних прав та обов'язків щодо ефективного та раціонального використання земельної ділянки, а тому є неекономним, оскільки не забезпечило надходження коштів до бюджету за використання землі.

Порушення інтересів держави полягає у видачі відповідачем розпорядження, яке в силу ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», є недоцільним, неекономним, неефективним за очікуванням та фактичним результатом.

В зв'язку з тим, що оспорюване розпорядження видане Чернігівською районною державною адміністрацією, даний орган виконавчої влади не може бути позивачем по справі і відповідно діяти в інтересах держави.

Будь-які інші органи державної влади або місцевого самоврядування не можуть бути позивачами по справі, оскільки не наділені повноваженнями щодо розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, у т.ч. спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на викладене, прокурор правомірно звернувся з даним адміністративним позовом до суду з вимогою скасувати вищезазначений документ, здійснюючи надані законом функції, реалізовуючи покладені на нього від імені держави повноваження по захисту державних інтересів і, відповідно до ст. 60 КАС України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю.

В силу статті 136 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

У частинах 3, 4 статті 112 КАС України передбачено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання адміністративного позову судом не встановлено.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги виконуючого обов'язки прокурора Чернігівського району підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов виконуючого обов'язки прокурора Чернігівського району, - задовольнити.

Скасувати розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.02.2011 № 73 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства», яким ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовано прощею 17,07 га із земель запасу для ведення фермерського господарства на території Новобілоуської сільської ради.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан