Справа № 2-а-61/10
Суддя: Левик Я. А.
Дата ухвалення: 2010-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-61/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2010 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в особі судді Левика Я.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про стягнення невиплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області посилаючись на те, що при виплаті їй як вдові померлого учасника війни щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2005 року по 2008 рік відповідачем порушено вимоги Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Так, відповідно до ст. 15 вказаного закону вона, як вдова померлого учасника війни мала право на отримання згаданої щорічної допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, проте отримала вказану допомогу за згадані роки у неповному обсязі. Вважає, що їй відповідачем не було доплачено допомоги за згаданий період у розмірі 4166 грн. Просила стягнути вказану суму на її користь з відповідача. Крім цього, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачем надіслано до суду заперечення на позов, у яких просять у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що розміри виплат згаданої позивачем допомоги за 2005-2008 роки визначались окрім згаданого позивачем закону Законами України «Про державний бюджет України» за згадані роки і у визначених вказаними законами розмірах, позивачу виплачені. ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року був визнаний неконституційним, проте дане рішення не має зворотної дії в часі і діє лише на період після 9.07.2007 року, а виплати проводились до 5 травня вказаного року. Закони України «Про державний бюджет України на 2005-2006 роки» неконституційними визнані не були. Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік», теж, у частині, що стосується згаданих виплат був визнаний неконституційним, проте з 22.05.2008 року, а тому, також, зворотної дії у часі не має. Крім цього, у запереченні поданому відповідачем до суду заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Оскільки сторони в поданих до суду письмових заявах заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч.З ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач є членом сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією посвідчення виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області серія Г № 531469 від 25.04.2002 року.

Відповідно до довідки виданої відповідачем позивач у 2005 - 2008 роках отримала як член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірах 130 грн., 130 грн., 150 грн. та 170 грн. відповідно.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що діяла у вказаний період, щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за житгя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружились вдруге, щорічна разова грошова допомога виплачується в розмірі трьох мінімальних пенсій зі віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про державний бюджет України».

Враховуючи наведене положення ч.5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2005-2008 роках підлягало застосуванню з врахуванням Законів України «Про державний бюджет України» за вказані роки.

Як вбачається із змісту ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» розмір згаданої вище допомоги у вказаному році становив - 130 грн.

Як вбачається із змісту ст. 30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» розмір згаданої вище допомоги у вказаному році становив - 130 грн.

Згідно ст. 29, п.13 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір згаданої вище допомоги у вказаному році становив - 150 грн.

Згідно п. 20, гаї. 4 (б) Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про розмір разової грошової допомоги, що виплачувалась в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 12.03.2008 року №183 розмір згаданої допомоги у вказаному році становив - 170 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року № 6 рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення - ст. 29, якою у 2007 році виплата згаданої допомоги визначена у розмірі 150 грн. та пункту 13 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ч.5 ст.ст. 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення - пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким частину 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України»;

Проте, відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України не мають зворотної дії в часі.

На момент виникнення спірних відносин, а саме: на дату нарахування і виплати позивачу органом праці та соціального захисту населення відповідних коштів у 2007-2008 роках, згадані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були діючими, а відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь одноразової грошової допомоги за 2005 -2006 роки, положення ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», згідно яких встановлені виплати згаданої щорічної допомоги у розмірі 130 грн., як на час виникнення спірних правовідносин, так і даний час є чинними, не визнавались у встановленому порядку неконституційними, отже, відповідач правомірно керувався ними при виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги у встановлених розмірах, а допомога позивачам у вказаний період (2005 - 2006 р.р.) виплачена саме у розмірі передбаченому Законами України «Про державний бюджет України» на вказані роки.

Таким чином підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки відповідач здійснюючи виплати позивачу згаданої допомоги у 2005-2008 роках діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Також, суд не вирішує питання про поновлення пропущеного позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, а також про відмову у задоволенні адміністративного позову з підстав пропуску строку на звернення до суду, оскільки вказане питання могло б вирішуватись, згідно ч.І ст. 100 КАС України, лише у тому випадку коли б на відмові у позові через пропуск строку позовної давності наполягала одна із сторін.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 11, 70, 100, 104, 122. 159, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про стягнення невиплаченої щорічної разової грошової допомоги - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний сірок з дня отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Я.А.Левик