Справа № 308/2399/15-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2015 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вайда Я.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області про скасування постанови серії АА №215040 від 20.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області про скасування постанови серії АА №215040 від 20.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 165-1 ч.4 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1360 грн. та просив поновити йому строк на звернення до суду,як такий що пропущений з поважних причин. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 19.02.2015 року завідувачем сектору ЄСВ УДЗФО ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області був складений протокол про адміністративне правопорушення № 27 відносно нього за ст. 165-1 ч.4 КУпАП , а саме за несплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року та як наслідок в.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області була винесена постанова серії АА №215040 про накладення на нього як посадової особи директора ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1360 грн. за несплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року (граничний термін сплати встановлено 20.01.2015 року).

Позивач з винесенням постанови не згоден , вважає, оскаржувану постанову безпідставною, необґрунтованою, так як він будучи директором ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 не допускав порушень законодавства щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Зазначив, що відсутня його вина у виникненні боргу зі сплати ЄСВ, оскільки при вступі 14.05.2014 року на посаду директора ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 ним було виявлено наявність значної суми кредиторської заборгованості підприємства, в тому числі із зобовязань щодо виплати заробітної плати , сум податків, зборів та іншх обовязкових платежів, які виникли у підприємства з 2011 року. Посилаючись на вказане, позивач вважає, що його вина у порушені відсутня.

На думку позивача, відповідач , не маючи на те підстав ,притягнув його до відповідальності за відсутністю вини у вчиненні ним правопорушення. Зокрема позивач вказує на те, що відсутність його вини у виникненні боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду від 13.01.2015 року.

Вказує на те, що станом на 21.01.2015 року підприємство мало борг перед працівниками по зарплаті на загальну суму 46 634 грн., а тому зважаючи на приписи ч.12 ст. 9 ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, ч.3 ст. 15 ЗУ Про оплату праці згідно яких оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, а відтак сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування у порядку встановленому законом не було ні можливості, ні правової підстави. Крім того, позивач зазначає, що згідно ч.7 ст. 9 ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Однак постановами органів ДВС від 22.09.2011р. та від 28.01.2013р. було накладено арешти на поточні рахунки підприємства, які станом на сьогодні не зняті. Зазначає, що відповідачем при розгляді справи про адмінправопорушення не було дотримано ст. 280 КУпАП. В порушення вимог ст. 279 КУпАП жодні докази в процесі розгляду справи не досліджувались, в постанові відповідач не дав жодної правової оцінки викладеним ним письмовим поясненням. Позивач зазначає, що в порушення вимог ч.1 ст. 285 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення не було оголошено йому .

Позивач стверджує, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 165-1 ч.4 КУпАП з накладенням адмінстягнення. Просив суд, поновити йому строк звернення до суду , як такий що пропущений ним з поважних причин, оскільки в порушення вимог ч.1 ст. 285 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення не було оголошено йому , а постанову від 20.02.2015 року йому було видано 03.03.2015 року, а відтак вважає, що строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин.

З посиланням на вказані обставини, позивач вважає , що відсутні були підстави для складання протоколу відносно нього за ознаками ч.4 ст. 165-1 КпАП України, який в подальшому став підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Посилаючись на викладене, а також на норми ст. ст. 278-279, 280, 285 КУпАП, просив суд поновити йому строк звернення до суду , як такий що пропущений ним з поважних причин ; постанову в.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області серії АА №215040 від 20.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 165-1 ч.4 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надавши суду пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в звязку з їх безпідставністю , просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав та мотивів викладених у письмових запереченнях . Зокрема наголосив на тому, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адмінстягнення.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 19.02.2015 року завідувачем сектору ЄСВ УДЗФО ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області відносно директора ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 ОСОБА_1 було запроваджено протокол №27 про адміністративне правопорушення за ознаками ч.4 ст. 165-1 КУпАП України, а саме за несплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року . /а.с. 8/

Відповідно до ст. 234 -2 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 165 - 1 КУпАП, покладено на органи доходів і зборів. Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Судом встановлено, що постановою серії АА №215040 від 20.02.2015 року, винесеною в.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області за наслідками розгляду протоколу №27 від 19.02.2015 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 165 -1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 ,00 гривень, а саме за несплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року . Копія оскаржуваної постанови була вручена позивачеві під розпис 03.03.2015 року.

Ч. 4 ст. 165 - 1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, усумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у виді накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, в розмірі від 80 до 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за скоєне адміністративне правопорушення настає за умови доведеності вини .

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є наявність одночасно чотирьох елементів складу правопорушення: обєкту, обєктивної сторони, субєкту, субєктивної сторони. Відсутність хоча б одної із зазначених складових виключає склад правопорушення взагалі.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 прийнятий на посаду директора ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 - 14 .05.2014 року по контракту, що підтверджується наказом директора cільськогосподарської дослідної станції НААН України № 21-о від 13.05.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Ужгородського МРУЮ від 22.09.2011 року та постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області від 28.01.2013 року накладено арешти на кошти, що знаходяться на відповідних рахунках боржника ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 /а.с. 14-16/

Судом встановлено, що станом на 21.01.2015 року заборгованість підприємства ДП ДГ Агрофірма Еліта ОСОБА_3 перед працівниками із заробітної плати складала 46 634,00 грн., що стверджується даними довідки № 23 від 03.03.2015 року.

За приписами ч.12 ст. 9 ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

При дослідженні постанови про адміністративне правопорушення серії АА №215040 від 20.02.2015 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення судом встановлено низку порушень вимог КУпАП.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було всебічно, повно і обєктивно зясовано всіх обставин справи. В.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області не прийняв до уваги заперечення позивача та його пояснення зазначені ним в протоколі та у письмових поясненнях, які приєднані до протоколу про відсутність його вини у вчиненні правопорушення з тих підстав , що постановами органів ДВС від 22.09.2011р. та від 28.01.2013р. було накладено арешти на поточні рахунки підприємства та наявний борг підприємства перед працівниками по зарплаті і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення лише на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, без посилання на будь-які докази.

При винесенні постанови, суб'єктом владних повноважень в.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області вчинено низку порушень, зокрема порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП під час накладання стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність. Всі перелічені вимоги Закону, відповідно до положень ст. 283 КУпАП , повинні бути відображені в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Дослідженням оскаржуваної постанови встановлено, що відповідач, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1360,00 грн., не навів мотивів прийняття саме такого стягнення, не зазначив чи були враховані ним:

- характер вчиненого правопорушення,

- особа правопорушника,

- ступінь його вини,

- майновий стан,

- не зазначив чи мали місце обставини, які помякшують чи обтяжують відповідальність позивача, передбачені ст.ст. 34 ,35 КУпАП ;

- не навів докази, які підтверджують чи спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (позивач під час складання адміністративного протоколу не визнав факт вчинення адміністративного правопорушення).

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не посилався на докази, що підтверджують наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Оскаржувана постанова не містить викладу пояснення позивача. У оскаржуваній постанові не зазначено, що відповідач встановив, що позивач ОСОБА_4 вчинив протиправні дії чи допустив протиправну бездіяльність, а лише встановив факт несплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року. Викладене дозволяє прийти до висновку, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, а отже незаконною. Крім того, за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, є підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2015 року у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 зазначив , що не визнав факт вчинення адміністративного правопорушення .

Зокрема слід зазначити, що судовим рішенням від 13.01.2015 року в адміністративній справі, що набрало законної сили, у який брали участь ті самі сторони встановлено , що заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування виникла з незалежних від керівництва підприємства обставин. Вказані факти доведені судовим рішенням і в силу ч.1 ст. 72 КАС України доведення не потребують /а.с. 11-13/

Згідно ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Крім того слід зазначити, що позивач був повідомлений про час, день та місце розгляду адміністративної справи, а саме на 11 год. 00хв. 20.02.2015 року, що стверджується відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення. Оскаржувану постанову відповідачем було винесено вказаного дня, проте за твердженням позивача в судовому засіданні, така йому не була оголошена , а видана позивачу під розпис 03.03.2015 року після його неодноразових письмових звернень від 24.02.2015 року, від 26.02.2015 року, від 02.03.2015 року про видачу копії постанови у справі про адміністративне правопорушення /а.с. 5-7/

Відповідно до ч.1,ч.3 ст. 285 КУпАП - постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Проте вказана норма закону не була дотримана відповідачем, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не була оголошена, а копія постанови від 20.02.2015 року вручена йому під розпис 03.03.2015 року, що стверджується матеріалами справи.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

В даному випадку позивач при звернені до суду з даним адміністративним позовом надав клопотання (заяву) про поновлення строку, який на його думку пропущений з поважних причин, а також надав суду докази поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом.

За таких обставин суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а відтак наявні підстави для поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, а також те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем належних та допустимих доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, доведеності його вини у вчинені правопорушення , будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суда відсутні, враховуючи, що під час винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АА №215040 від 20.02.2015 року були допущені суттєві порушення вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, що є неприпустимим, а тому приходжу до висновку про доцільність задоволення позову за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 70, 71, 72, 86, 99, 158, 161-164, 171-2 КАС України, ст. ст. 245,251, 280, 289 КУпАП , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області про скасування постанови серії АА №215040 від 20.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Поновити строк звернення до суду , який пропущений з поважних причин.

Постанову в.о. начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області серії АА №215040 від 20.02.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.165-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5