Справа № 2-а-4015/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4015/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

свідка: ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції

про: скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1С.) з позовом до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Тростянецька ОДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 01.10.2010 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку своєчасності, достовірності повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року, за наслідками якої складено акт №416/17- від 28.09.2010 року. На підставі акта перевірки №416/17- від 28.09.2010 року Тростянецькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 01.10.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 469891,36 грн. та №/0 від 01.10.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у сумі 1105523,05 грн., зокрема: за основним платежем - 748240,05 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями - 357283,0 гривень.

Позивач не погоджується з вказаними рішеннями, вважає їх нечинними і такими, що підлягають скасуванню, з наступних підстав.

Протягом періоду, що підлягав перевірці посадовими особами Тростянецької ОДПІ встановлено, що ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, здійснював підприємницьку діяльність, зокрема: працював за договорами-дорученнями з ТОВ "Гайсинський молокозавод", на підставі яких вчиняв правочини щодо закупівлі молока для ТОВ "Гайсинський молокозавод". За наслідками перевірки посадова особа Тростянецької ОДПІ прийшла до висновку, що позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, у 2007, 2008, 2009 та 2010 роках отримав від ТОВ "Гайсинський молокозавод" виручку за молоко, яка перевищує граничну суму, визначену в Указі Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва". Позивач вважає вказану позицію відповідача хибною, оскільки, посадовою особою Тростянецькою ОДПІ під час перевірки не взято до уваги факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ "Гайсинський молокозавод" з 03.11.2008 року. Кошти, отримані позивачем для закупівлі молока у населення для ТОВ "Гайсинський молокозавод" він отримував під звіт, як працівник молокозаводу, в межах виконання своїх трудових обов'язків регіонального заготівельника, а не як приватний підприємець. За таких обставин, на думку позивача, податкові повідомлення-рішення Тростянецької ОДПІ №/0 та №/0 від 01.10.2010 року є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні позивач та його представники зазначили, що позов підтримують у повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши суду письмові заперечення, в яких вказав, що вони не підлягають задоволенню, оскільки, ФОП ОСОБА_1 дійсно порушено вимоги Закону України "Про податок на додану вартість", Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Крім того, представники відповідача вказали, що ТОВ "Гайсинський молокозавод" листом від 08.09.2010 року №199-02-01 повідомило Гайсинську МДПІ про те, що ОСОБА_1 протягом 2008-2010 років не знаходився в штаті молокозаводу.

Свідок ОСОБА_8, директор ТОВ "Гайсинський молокозавод", у судовому засіданні вказав, що 04.11.2008 року ОСОБА_1, згідно наказу №45 від 03.11.2008 року, прийнято на посаду регіонального заготівельника сировини у відділ заготівлі підприємства. Крім того, між ТОВ "Гайсинський молокозавод" та ФОП ОСОБА_1 протягом 2007-2010 років укладались договори про надання послуг по збору молока від сільськогосподарських виробників. ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав на те, що ОСОБА_1, як працівник заводу отримував кошти заводу під звіт для закупівлі молока, організовував закупівлю молока належної якості. Як підприємець - ОСОБА_1 надавав послуги заводу пов'язані із подоланням конкуренції інших підприємств, що займаються заготівлею молока та вживав заходи для того, щоб населення здавало молоко саме ТОВ "Гайсинський молокозавод", а не іншим підприємствам. В залежності від результатів такої роботи ФОП ОСОБА_1 отримував винагороду за умовами укладених договорів. Також свідок ОСОБА_8 повідомив суд про те, що інформація, викладене в листі № 199-02-01 від 08.09.2010 року на адресу Гайсинської МДПІ про те, що нібито ОСОБА_1 не є працівником підприємства - помилкова. Технічна помилка сталось через великий обсяг інформацію та велику кількість підприємців відносно яких, вказану інформацію необхідно було надати, а також установлені стислі строки надання цієї інформації.

Свідок ОСОБА_7, головний бухгалтер ТОВ "Гайсинський молокозавод", у судовому засіданні підтвердила, що працівник молокозаводу - ОСОБА_1 отримував підзвітні кошти від підприємства для здійснення розрахунків з виробниками сільськогосподарського продукції за заготовлене ним молока для ТОВ "Гайсинський молокозавод", зазначене підтверджено даними бухгалтерського обліку підприємства. Крім того, ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату, визначену штатним розписом підприємства, як регіональний заготівельник сировини відділу заготівлі сировини ТОВ "Гайсинський молокозавод". Як суб'єкт підприємницької діяльності, ОСОБА_1, згідно актів виконаних робіт, отримував кошти від ТОВ "Гайсинський молокозавод" за сприяння в заготівлі молока, оскільки, він вів облік молока та складав списки виробників сільськогосподарської продукції (молока). ОСОБА_7 зазначила, що ТОВ "Гайсинський молокозавод" згідно вимог законодавства здійснювало нарахування та утримувало з заробітної плати ОСОБА_1 податок з доходів фізичних осіб, внески до Пенсійного фонду України та інших Фондів, а також подавало до Тростянецької ОДПІ звіт за формою №1 ДФ відносно ОСОБА_1

У судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказали, що ТОВ "Гайсинський молокозавод" помилково зазначило в листі від 08.09.2010 року №199-02-01 до Гайсинської МДПІ, про те, що ОСОБА_1 протягом 2008-2010 років не знаходився в штаті молокозаводу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив.

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №241 від 08.10.2010 (а.с. 7) відповідач узятий на облік в органах державної податкової служби за №1227 08.04.2004 року.

Пунктом 19 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції при отриманні органом податкової міліції інформації у випадках, встановлених законом, приймають рішення про проведення позачергової податкової перевірки платника податку без його попереднього попередження, якщо органом податкової міліції отримано інформацію про ухилення такого платника від оподаткування.

У судовому засіданні встановлено, що Гайсинською МДПІ листом від 08.09.2010 року №199-02-01 (а.с. 94-99) отримано інформацію від ТОВ "Гайсинський молокозавод" про те, що ОСОБА_1 протягом 2008-2010 років не знаходився в штаті підприємства та сума отриманої ним від підприємства виручки перевищує граничну суму, визначену в Указі Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

На підставі п. 19 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до направлень від 27.08.2010 року №250 та від 01.09.2010 року №256, виданих Тростянецькою ОДПІ, посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року, про що складено акт №416/17- від 28.09.2010 року (а.с. 12-29).

У ході вказаної перевірки посадовою особою відповідача констатовано порушення законодавства, допущені позивачем, які зазначені у вказаному акті перевірки від 28.09.2010 року, зокрема, вказано про порушення ФОП ОСОБА_1:

- п. 9.4 ст. 9, п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", внаслідок заниження податку на додану вартість за період з 20.10.2008 року по 30.06.2010 року на суму 748240,05 грн.;

- ст. ст. 1, 2, 4, 5 Указу Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 469891,36 гривень.

На підставі вищезазначених порушень, Тростянецькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 01.10.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 469891,36 грн. та №/0 від 01.10.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у сумі 1105523,05 грн., зокрема: за основним платежем - 748240,05 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями - 357283,0 гривень.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Гайсинський молокозавод" протягом 2007-2010 років укладено договори про надання послуг по збору молока від с/г товаровиробників (а.с. 32-36), згідно яких позивач надає послуги по збору молока від населення, доставку (транспортні послуги) його на територію підприємства, проводить виплату за зібране молоко у с/г товаровиробників, отриманими під звіт від підприємства грошовими коштами.

Поряд з тим, до суду надано витяг з наказу ТОВ "Гайсинський молокозавод" №45 від 03.11.2008 року про прийняття ОСОБА_1 04.11.2008 року заготівельником сировини у відділ заготівлі з окладом згідно штатного розпису (а.с. 38) та договір про повну матеріальну відповідальність від 04.11.2008 року (а.с. 37), укладений між підприємством і працівником - ОСОБА_1, в якому зазначено, що ОСОБА_1 займає посаду регіонального заготівельника і виконує роботу, безпосередньо пов'язану з закупівлею молока від населення і розрахунком за заготовлене молоко готівкою з каси підприємства.

Представники відповідача у судовому засіданні вказали, що протягом періоду, що підлягав перевірці саме ФОП ОСОБА_1, а не регіональний заготівельник підприємства ОСОБА_1, отримував кошти за заготовлене ним молоко від ТОВ "Гайсинський молокозавод" для подальшого розрахунку за нього з с/г товаровиробниками, що трактується як виручка від реалізованого товару. Оскільки, між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Гайсинський молокозавод" протягом 2007-2010 років укладено договори про надання послуг по збору молока від с/г товаровиробників (а.с. 32-36), згідно яких позивач надає послуги по збору молока від населення, доставку (транспортні послуги) його на територію підприємства, проводить виплату за зібране молоко у с/г товаровиробників, отриманими під звіт від підприємства грошовими коштами.

Суд не погоджується з зазначеними висновками представників Тростянецької ОДПІ, з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 прийнято 04.11.2008 року на роботу до ТОВ "Гайсинський молокозавод" заготівельником сировини у відділ заготівлі з окладом згідно штатного розпису. Зазначене підтверджено записом у трудовій книжці позивача (а.с. 39-40). Протягом періоду з листопада 2008 року по жовтень 2010 року ОСОБА_1 отримував заробітну плату в ТОВ "Гайсинський молокозавод", з якої підприємство згідно вимог законодавства утримувало податок з доходів фізичних осіб, внески до Пенсійного фонду України та інших Фондів (а.с. 175-206).

Відповідно до ст. 135-1 Кодекс законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації за майно та інші цінності, одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами (п.1 ч. 1 ст. 134 Кодекс законів про працю України).

На виконання ст. 135-1 Кодекс законів про працю України між ТОВ "Гайсинський молокозавод" та регіональним заготівельником підприємства ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 04.11.2008 року (а.с. 37), в якому зазначено, що ОСОБА_1 виконує роботу безпосередньо пов'язану з закупівлею молока від населення і розрахунком за заготовлене молоко готівкою з каси підприємства.

До суду надано бухгалтерські документи ТОВ "Гайсинський молокозавод", зокрема: картка рахунку 372.3 контрагента ОСОБА_1 за 2008-2010 року (а.с. 103-105, а.с. 120-122, а.с. 136), видаткові касові ордери за 2008-2010 роки (а.с. 106-112, а.с. 123-128, а.с. 137-140), звіти про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт за 2008-2010 роки (а.с. 113-119, а.с. 129-135, а.с. 141-143).

Згідно вказаних документів ТОВ "Гайсинський молокозавод" протягом 2008 року по 30.06.2010 року видавало кошти з каси підприємства ОСОБА_1 під звіт за молоко від населення. За даними бухгалтерського обліку вказані операції відображено за Д-т субрахунку 372.3 "Розрахунки з підзвітними особами" та К-т субрахунку 301 "Каса в національній валюті".

Звіти про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт за 2008-2010 роки подано регіональним заготівельником ОСОБА_1 з доданими до них приймально-розрахунковими відомостями на виплату коштів за молоко (а.с. 169-172), відомостями заготівлі молока (а.с. 168).

Щодо господарської діяльності ОСОБА_1, як суб'єкта підприємницької діяльності, то судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримував винагороду від ТОВ "Гайсинський молокозавод" згідно актів приймання-передачі виконаних робіт, послуг по договору (а.с. 77-92) та доданих до них відомостей заготівлі молока.

Як зазначено вище, свідок ОСОБА_7, головний бухгалтер ТОВ "Гайсинський молокозавод", у судовому засіданні вказала, що ТОВ "Гайсинський молокозавод" подавало до Тростянецької ОДПІ звіти за формою №1 ДФ визначеною Порядком заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.09.2003 року №451 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2003 року за № 960/8281.

Представники відповідача підтвердили факт надходження до органів податкової служби протягом періоду, що підлягав перевірці, звітів за формою №1 ДФ щодо розрахунку сум доходу ОСОБА_1, нарахованого (сплаченого) на його користь, і сум утриманого з нього податку. Проте, представники відповідача зазначили, що про подачу звітів за формою 1 ДФ відповідач дізнався після перевірки, оскільки за основу перевірки була взята інформація, що надійшла з Гайсинської МДПІ про те, що нібито ОСОБА_1 не працює на ТОВ "Гайсинський молокозавод".

Суд, з урахуванням досліджених доказів, погоджується з позивачем щодо того, що він отримував кошти від ТОВ "Гайсинський молокозавод" для здійснення розрахунків з виробниками сільськогосподарського продукції за заготовлене ним молока, як працівник підприємства, а не як ФОП ОСОБА_1С за реалізацію підприємству сільськогосподарської продукції.

Таким чином, при визначені розміру виручки ФОП ОСОБА_1 за період, що перевірявся відповідачем помилково включені суми, які ОСОБА_1 отримував, як працівник заводу для закупівлі молока. У судовому засіданні представниками Тростянецької ОДПІ не доведено зворотне.

Суд не бере до уваги лист ТОВ "Гайсинський молокозавод" від 08.09.2010 року №199-02-01 до Гайсинську МДПІ, на підставі якого посадові особи Тростянецької ОДПІ зробили висновок про те, що ОСОБА_1 протягом 2008-2010 років не знаходився в штаті молокозаводу, а кошти від підприємства ФОП ОСОБА_1 отримував, як виручку за реалізацію сільськогосподарської продукції.

Наявність або відсутність трудових відносин між фізичною особою та підприємством повинна доводитись належними доказами, а саме : трудовою угодою, наказами про прийняття та звільнення, записами в трудовій книжці тощо.

Інших доказів на підтвердження отриманої виручки з перевищенням встановленого Указом Президента України розміру, який надає право перебувати на спрощеній системі оподаткування від продажу сільськогосподарської продукції ФОП ОСОБА_1 ТОВ "Гайсинський молокозавод" відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність порушення в діях позивача п. 9.4 ст. 9, п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", ст. ст. 1, 2, 4, 5 Указу Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та про те, що оскаржувані рішення відповідачем винесено з порушенням вимог законодавства, не розсудливо, упереджено, на підставі не обґрунтованих висновків про можливі порушення законодавства.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції від 01.10.2010 року №/0 по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 469891,36 грн. від 01.10.2010 року №/0 по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 1105523,0 грн., з яких основний платіж - 748240,05 грн. та штрафна санкція - 357283,0грн. підлягають задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні представниками відповідача, суб'єкта владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №/0 по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 469891,36 грн. та податкового повідомлення-рішення від 01.10.2010 року №/0 по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 1105523,0 грн., з яких основний платіж - 748240,05 грн. та штрафна санкція - 357283,0грн. до ФОП ОСОБА_1

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Оскільки квитанцією №37 від 05.10.2010 року підтверджено розмір судового збору сплаченого позивачем, що складає 3,40 грн., дана сума має бути стягнута з Державного бюджету України.

Крім того, у підтвердження додаткових судових витрат позивачем надано до суду договір про надання юридичних послуг, правової допомоги адвоката від 06.10.2010 року (а.с. 147), укладений з адвокатом ОСОБА_2, на загальну суму 3000,0 грн. та квитанцію №26 від 26.10.2010 року (а.с. 148) про оплату наданих адвокатських послуг згідно договору від 06.10.2010 року.

Розглянувши подані документи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина 3 даної норми наголошує, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України положення цього Кодексу щодо звільнення особи від оплати правової допомоги та забезпечення надання правової допомоги, а також частина третя статті 90 цього Кодексу набирають чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" встановлено, що граничний розмір компенсації витрат в адміністративних справах в яких ця компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Позивачем не надано суду розрахунок понесених витрат на правову допомогу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" для можливості встановлення його граничного розміру, а відтак в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції від 01.10.2010 року №/0 по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності на суму 469891,36 грн. (чотириста шістдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто одна гривня тридцять шість копійок) та податкове повідомлення-рішення Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції від 01.10.2010 року №/0 по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 1105523,0 грн. (один мільйон сто п'ять тисяч п'ятсот двадцять три гривні 00 копійок), з яких основний платіж - 748240,05 грн. (сімсот сорок вісім тисяч двісті сорок гривень п'ять копійок) та штрафна санкція - 357283,0грн. (триста п'ятдесят сім тисяч двісті вісімдесят три гривні).

Стягнути з Державного бюджету на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 державне мито у розмірі 3,4 грн. (три гривні сорок копійок), сплачене згідно квитанції від 05.10.2010 року №37, що знаходиться в матеріалах справи №2-а-4015/10/0270.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

19.11.2010