Справа № 22-а - 2036/11
Суддя: Сидоренко І. П.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2011 року м. Одеса

Колегія суддів апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2009р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними дії щодо відмови виплатити щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни та про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

13.04.2009р. ОСОБА_1 звернулась із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними дії щодо відмови виплатити щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни та про зобовязання вчинити певні дії . Позивач просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни» з січня 2006року по жовтень 2008р. щомісячну державну соціальну допомогу у сумі 4172грн.40коп., посилаючись на те, що вона має статус дитини війни» і за законом має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги, що становить 30% від мінімальної пенсії за віком. Однак відповідач вимоги закону не виконує і не здійснює 30% доплату до пенсії.

Сторони просили розглянути справу у їх відсутності (а.с.8, 10). Справа розглянута в письмовому проваджені.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2009р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково (в постанові суду помилково вказано імя позивачки «Елімії»). Суд визнав протиправними дії відповідача у відмові виплатити позивачки щомісячну соціальну допомогу. Суд зобов'язав відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 відповідні виплати за період з 09.07.2007р. по 31 грудня 2007р., і з 22.05.2008р. по 31.10.2008року (а.с.12-15).

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову скасувати, прийняти нове рішення про відмову у позові, посилаючись на її необґрунтованість і невідповідність нормам чинного законодавства, а також застосувати дії ст.ст. 99,100 КАС України (а.с.16).

Постанова суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 201 ч.1 п.1 КАС України.

Згідно зі ст. 201 ч.1 п.1 КАС України, підставою для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

2

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1, 1942року народження, має статус дитини війни». .

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний статус дітей війни» у редакції від 18.11.2004року, - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

У 2006-2007р.р. позивачці не підвищувалась пенсія на 30% мінімальної пенсії за віком через те, що на підставі Закону України Про Державний бюджет України на 2006рік» і Закону України Про Державний бюджет України на 2007рік зупинялась дія ст. 6 Закону України Про соціальний статус дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.12 ст.71, з урахуванням ст. 111, Закону України Про Державний бюджет України на 2007рік.

Відповідно до п. 41 розділу П Закону України Про Державний бюджет України на 2008рік, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») - до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, зазначені положення п.41 розділу П Закону України Про Державний бюджет України на 2008рік визнано такими, що не відповідають Конституції України.

За змістом ст. 152 ч.2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд, задовольняючи позов частково і зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з проведенням відповідних виплат, зокрема за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і за період з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року, не звернув уваги на те, що за змістом ст. 99 ч.2 і ст. 100 ч.1 КАС України, у редакції, чинній на час вирішення спору у суді першої інстанції, для звернення до адміністративного суду встановлювався річний строк і пропущення строку для звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

У зв'язку з цим, вимоги стосовно проведення перерахунку за період з 2006 року по жовтень 2008 року не підлягають задоволенню, оскільки позивачка пропустила строк для звернення до адміністративного суду, передбачений ст. 99 КАС України.

Разом з тим, вимоги про проведення перерахунку у межах річного строку для звернення до адміністративного суду, з урахуванням подачі позову до суду 13.04.2009р., підлягають задоволенню, а саме: за період з 22 травня 2008р. по 31 жовтня 2008року..

Твердження позивачки про те, що про порушене право їй стало відомо лише у 2008 році, а також, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, безпідставні. Про те, що щомісячно не нараховується і не виплачується до пенсії 30% мінімальної пенсії за віком, позивачці було беззаперечно відомо ще у 2006 році.

У розумінні ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення», лише нараховані і не виплачені суми пенсії виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Зважаючи на те, що щомісячна соціальна допомога як дитині війни» позивачці у 2006-2008 роках не нараховувалась, відсутні правові підстави для ствердження про те, що позивачка має право на судовий захист без обмеження будь-яким строком.

Доводи апелянта про те, що обчислення пенсій або підвищень до них, передбачених законодавством, залишився неврегульованим, фінансування виплат має проводитись із Державного бюджету України, а не за рахунок відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно обовязку відповідача виплатити і нарахувати позивачці за період з 22 травня 2008р. по 31 жовтня 2008р. соціальну допомогу як дитині війни».

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак помилково не застосував норми процесуального права стосовно строків звернення до адміністративного суду, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, постанову суду змінює з викладенням резолютивної частини постанови у новій редакції.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1, 205 ч.2, 207 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2009р. - змінити, виклавши резолютивну частину постанови у новій редакції:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни» й провести відповідні виплати за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючій суддя І.П. Сидоренко

Судді Є.С. Сєвєрова

ОСОБА_2