Справа № 643/10607/13-а (2а/643/324/13)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/7368/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Малиніна В.В.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Московського районного суду м.Харкова від 24.10.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова, в якому просив визнати за ним право на призначення пенсії за вислугу років; зобов'язати відповідача зарахувати строк навчання на вечірньому факультеті Харківського юридичного інституту (один рік чотири місяці та п'ятнадцять днів) до строку навчання на денному факультеті (три роки п'ять місяців дев'ять днів) та остаточно, беручи до уваги, що загальний строк навчання на вечірньому та денному відділеннях становить 4 роки 9 місяців 24 дні, зарахувати половину строку навчання (на вечірньому та денному відділеннях), а саме 2 роки 4 місяці 27 днів до спеціального стажу, який дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та призначити йому пенсію за вислугу років з 28.05.2013р., тобто з моменту звернення та подачі документів на оформлення пенсії до Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м.Харкова з правом подальшого перерахунку.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 24.10.2013р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 01.09.1989р. по 28.06.1994р. навчався у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (у теперішній час - Національний університет «Юридична академія України ім.Ярослава Мудрого»).

Так, згідно з наказом ректора Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського №130-с від 28.08.1989р., ОСОБА_4 з 01.09.1989р. було зараховано студентом 1-го курсу вечірнього факультету за спеціальністю «Правознавство», де він навчався по 15.01.1991р., а наказом ректора №7с від 19.01.1991р. його з 16.01.1991р. - переведено на денний факультет й зараховано студентом 2-го курсу Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського.

28.06.1994р. позивач закінчив навчання та був відрахований з Харківської Національної академії ім.Ярослава Мудрого у зв'язку із проходженням повного курсу навчання за денною формою за спеціальністю «Правознавство».

Фактичний строк навчання позивача на вечірньому та денному відділеннях становить (з 01.09.1989р. по 23.06.1994р.) 4 роки 9 місяців 24 дня.

28.05.2013р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої долучив документи, які підтверджують його стаж роботи в органах прокуратури України відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м.Харкова від 14.06.2013р. №9475/30-02/2 у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відмовлено, оскільки період навчання на вечірньому відділенні Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського, де він навчався у період з 01.09.1989р. по 15.01.1991р., тобто 1 рік 4 місяця та 15 днів, не дає йому право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно із ч.3 ст.42 Закону України «Про освіту» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Підпунктом 6.3 пункту 6 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993р. №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993р. за №173, передбачено, що вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації без відриву від виробництва.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років.

За змістом частини 6 цієї ж статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому, спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Так, стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено і й в п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Згідно з п.2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17.08.1993р за №110 (далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (п.2.16 Інструкції).

Вищезазначене свідчить про те, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчання на вечірньому факультеті, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

Зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що навчання на вечірньому факультеті у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 05.11.2013р. у справі №21-289а13.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом періоду навчання на вечірньому факультеті позивач працював лаборантом міжкафедральної лабораторії учбового процесу Харківського юридичного інституту ім.Ф.Е.Дзержинського та наказом №21-к від 26.02.1991р. звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суди прийшли до правильного висновку про правомірність відмови відповідача у зарахуванні позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, стажу його навчання на вечірньому факультеті вищого навчального закладу у період з 01.09.1989р. по 15.01.1991р. та, як наслідок, - про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210, 222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м.Харкова від 24.10.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014 р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Малинін В.В.

Мойсюк М.І.