Справа № 809/2114/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2015 р. м. Київ К/800/13499/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ситникова О.Ф.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року

у справі за позовом Косівської міської ради Івано-Франківської області (далі - Косівська міська рада) до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області) про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Косівська міська рада звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №2а-43/2011, яким Косівську міську раду зобов'язано вирішити питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 землі для обслуговування частини житлового будинку. Ухвалою Косівського районного суду від 10 вересня 2012 року роз'яснено, що Косівська міська рада повинна вирішити питання приватизації земельної ділянки вказаними особами у відповідності до Земельного кодексу України та своїх повноважень. Посилаючись на те, що на виконання судового рішення боржником вчинено усі необхідні дії в межах його повноважень, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області Пищ М.С. від 25 червня 2013 року ВП №32623473 про накладення штрафу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 25 червня 2013 року ВП №32623473 про накладення штрафу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують питання про скасування рішення апеляційного суду в мотивувальній частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права. Вказують, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам, що призвело до помилкового висновку про те, що боржник в межах своїх повноважень виконав судове рішення у відповідності до норм Земельного кодексу України.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-43/2011, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2012 року, визнано протиправним та скасовано рішення Косівської міської ради від 14 грудня 2010 року № 2.17-2 та зобов'язано раду вирішити питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 землі для обслуговування їхньої частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

29 травня 2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-43/2011, виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області 02 квітня 2012 року на виконання вказаного судового рішення.

Ухвалою від 10 вересня 2012 року Косівський районний суд Івано-Франківської області роз'яснив постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2011 року, вказавши, що Косівська міська рада повинна вирішити питання приватизації земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно до Земельного кодексу України та своїх повноважень.

05 жовтня 2012 року державний виконавець направив позивачу вимогу, якою зобов'язав вжити всі можливі дії на виконання постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2011 року у справі № 2а-43/2011, про що повідомити до 10 вересня 2012 року. Листом від 10 жовтня 2012 року №540 позивач повідомив державному виконавцю, що на виконання ухвали Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2012 року Косівська міська рада направила стягувачам лист, у якому роз'яснила вимоги статті 118 Земельного кодексу України.

13 листопада 2012 року державний виконавець повторно направив позивачу вимогу № 04.1-12/9803 виконати рішення суду по справі № 2а-43/2011, а саме винести на розгляд сесії питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 землі для обслуговування їхньої частини житлового будинку і повідомити про вжиті заходи до 16 листопада 2012 року.

Рішенням сесії Косівської міської ради від 27 листопада 2012 року № 2.3-18 ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку із земель запасу житлової та громадської забудови та зобов'язано ОСОБА_4 подати проект землеустрою на розгляд ради. Про це рішення позивач повідомив відповідача листом від 03 грудня 2012 року. Однак, 07 лютого 2013 року державний виконавець знову направив позивачу вимогу, якою зобов'язав вжити всі можливі дії на виконання постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2011 року в повному обсязі, про що повідомити до 15 лютого 2013 року.

На виконання цієї вимоги, листами від 15 та 20 лютого 2013 року Косівська міська рада повідомила відповідача, що у 1993-2012 роках міською радою не приймались рішення щодо надання ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 земельної ділянки у власність чи користування для обслуговування частини житлового будинку, а також відсутня будь-яка первинна документація на дану земельну ділянку. У справі № 2а-43/2011, у якій видано виконавчий лист, земельна ділянка формується в порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності, з дотриманням вимог частин 6-11 статті 118 Земельного кодексу України шляхом безоплатної передачі громадянам в межах норм, встановлених статтею 121 Земельного кодексу України, а тому прийнявши 27 листопада 2012 року на сесії ради рішення про надання ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування частини житлового будинку із земель запасу житлової та громадської забудови, міська рада виконала постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2011 року.

Проте, 25 червня 2013 року відповідач прийняв постанову ВП № 32623473 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн за невиконання судового рішення без поважних причин.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Косівська міська рада добровільно та належним чином виконала судове рішення, а тому підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення відсутні.

Суд апеляційної інстанції розглянув вказаний спір по суті заявлених вимог і погодився з висновками суду першої інстанції про неправомірність притягнення Косівської міської ради до відповідальності за невиконання судового рішення без поважних причин, оскільки позивач в межах своїх повноважень вжив усіх заходів та вчинив усі дії у відповідності до норм Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів, що регулюють земельні правовідносини і якими не передбачено іншого порядку надання земельних ділянок комунальної власності у власність фізичних осіб, ніж після попереднього виготовлення ними та затвердження органом місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.

Разом з тим, апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції з тих підстав, що відділ примусового виконання рішень ГУЮ в Івано-Франківській області не може бути відповідачем в адміністративному процесі в порядку статті 181 КАС України, а тому в позові слід відмовити.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом статей 3, 6, частини 3 статті 50 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, який на думку позивача порушив його права, свободу чи інтерес. Саме позивач зазначає особу, яка повинна відповідати за позовом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби урегульовані статтею 181 КАС України, відповідно до частини 3 якої, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

При цьому, притягнення до участі у справі як відповідача відповідного органу державної виконавчої служби не можна вважати заміною відповідача, яку необхідно погоджувати з позивачем згідно із статтею 52 КАС України.

В позовній заяві Косівська міська рада відповідачем зазначила відділ примусового виконання рішень ГУЮ в Івано-Франківській області на виконанні у якого перебував виконавчий документ про зобов'язання Косівської міської ради вчинити дії.

Водночас, висновок апеляційної суду про те, що вирішення судом першої інстанції спору за участю відповідача - неналежного органу Державної виконавчої служби є підставою для скасування судового рішення та відмови в позові не відповідає вимогам закону та означає, що справу розглянуто без сторони.

Отже, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив в позові з мотивів участі у розгляді справи неналежного органу Державної виконавчої служби - відділу примусового виконання рішень ГУЮ в Івано-Франківській області.

Враховуючи наведене та те, що суд першої інстанції правильно визнав неправомірною та скасував постанову відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 25 червня 2013 року ВП №32623473 про накладення штрафу, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 скасувати, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
О.Ф. Ситников
В.В. Тракало