Справа № 2-а/1970/1777/11
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1777/11

"14" липня 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючої судді Данилевич Н.А.

суддів: Дерех Н.В.

ОСОБА_1

при секретарі Стасюк А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 закордонних справ України про визнання дій незаконними, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, надалі позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 закордонних справ України, надалі відповідач, про визнання дій незаконними.

Позов мотивовано тим, що позивач 20 квітня 2011 року подав інформаційний запит до ОСОБА_3 закордонних справ України про отримання інформації про обставини ратифікації угоди між Україною та Російською Федерацією з питань перебування ОСОБА_4 флоту РФ на території України та проханням надіслати на його адресу завірену копію документу із погодженням. У відповідь було отримано листа від відповідача в якому вказано, що усі оригінали відповідних документів знаходяться в архіві Верховної Ради України. На думку позивача дії відповідача є незаконними, оскільки має місце умисне приховання від нього запитуваної інформації, чим порушуются його права та свободи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, що викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заперечення, в якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити та просив справу розглядати за відсутності представника МЗС. У своєму запереченні відповідач наголошує, що в МЗС відсутні будь-які копії матеріалів погодження Проекту Закону, про що і було повідомлено позивача листом від 28.04.2011 року № 610/19-091-1430.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства судом встановлені наступні обставини.

20 квітня 2011 року позивачем на адресу ОСОБА_3 закордонних справ України подано запит про надання інформації щодо погодження проекту Закону України «Про ратифікації угоди між Україною та Російською Федерацією з питань перебування ОСОБА_4 флоту РФ на території України»та прохання надіслати завірену копію документу погодження на адресу позивача.

На інформаційний запит позивача відповідачем надано відповідь від 28 квітня 2011 р. №610/19-09-091-1430 у якому вказувалося, що погодження проекту Закону України «Про ратифікацію Угоди між Україною та Російською Федерацією з питань перебування ОСОБА_4 Російської Федерації на території України»було здійснено у відповідності до чинного законодавства України. Усі оригінали відповідних документів знаходяться в архіві Верховної Ради України.

Позивач вважає, що даний лист засвідчує протиправні дії з боку відповідача, оскільки має місце умисне приховування та ненадання інформації, чим порушуються права та свободи позивача.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації є Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2658-ХІІ.

Згідно ст.3 цього Закону основними напрямами державної інформаційної політики є:

забезпечення доступу кожного до інформації;

забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації;

створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства;

забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб'єктів владних повноважень;

створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування;

постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів;

забезпечення інформаційної безпеки України;

сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Стаття 5 Закону України «Про інформацію»визначає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Як слідує з матеріалів справи, розглядаючи інформаційний запит позивача, ОСОБА_3 закордонних справ України діяло на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, в ході розгляду даної справи позивачем не надано, а судом не здобуто будь-яких доказів порушення прав ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 закордонних справ України у сфері публічно-правових відносин, та не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами у справі твердження позивача про те, в діях відповідача має місце умисне приховування та ненадання інформації, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,6,17,71 79, 86, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 закордонних справ України про визнання дій незаконними - в і д м о в и т и.

Постанова набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 КАС України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, передбачені ст.186 КАС України.

Головуючий суддя

ОСОБА_5

Судді Дерех Н.В.

ОСОБА_1

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.