Справа № 2-а-4001/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4001/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі

до: відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції

про: визнання дій незаконними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі (далі - УПФ у Чернівецькому районі) до відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції (далі - відділ ДВС Чернівецького РУЮ) про визнання дій незаконними та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.07.2009 року начальником відділу ДВС Чернівецького РУЮ ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу Вінницького окружного адміністративного суду від 15.07.2009 року по адміністративній справі №2-а-2408/09/0270 про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Чернівецьке РП "Агромаш" с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області на користь УПФ у Чернівецькому районі заборгованості по відшкодуванню сум виплат пенсій за віком на пільгових умовах в сумі 7132,32 гривень.

30.09.2010 року начальником відділу ДВС Чернівецького РУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим листом Вінницького окружного адміністративного суду від 15.07.2009 року по адміністративній справі №2-а-2408/09/0270, у зв'язку з тим, що відповідно до акту державного виконавця від 20.09.2010 року та довідок Могилів-Подільського МРЕВ ДАІ від 16.12.2009 року, Могилів-Подільського МБТІ від 26.08.2010 року, інспекції Держтехнагляду у Чернівецькому районі від 28.07.2009 року майно належне відкритому акціонерному товариству "Чернівецьке РП "Агромаш" не виявлено.

Позивач вважає дії начальника відділу ДВС Чернівецького РУЮ, який видав постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2009 року ВП №14041796 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2010 року такими, що суперечить Закону України "Про виконавче провадження" та просив суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2010 року ВП №14041796, а також зобов'язати відповідача стягнути кошти вказані у виконавчому листі Вінницького окружного адміністративного суду, виданого 15.07.2009 року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволені, оскільки вважає, що він діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, представник відповідача вказав, що постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2010 року, про яку вказано у п.2 позовних, не існує і таке рішення не приймалось.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до відповідача щодо вжиття заходів по стягненню з відкритого акціонерного товариства "Чернівецьке РП "Агромаш" на користь УПФ у Чернівецькому районі заборгованості в сумі 7132,32 грн. на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 15.07.2009 року по адміністративній справі №2-а-2408/09/0270.

Начальником відділу ДВС Чернівецького РУЮ ОСОБА_2 28.07.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4).

04.08.2009 року начальником відділу ДВС Чернівецького РУЮ приєднано вищевказане виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження про стягнення боргів з ВАТ "Чернівецьке РП "Агромаш".

Постановою начальника відділу ДВС Чернівецького РУЮ від 30.09.2010 року виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 15.07.2009 року по адміністративній справі №2-а-2408/09/0270 про стягнення на користь УПФ у Чернівецькому районі заборгованості в сумі 7132,32 грн., виведено із зведеного виконавчого провадження.

30.09.2010 року, ним же, постановлено повернути виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону - через відсутність майна у боржника (а.с. 5).

Пункт 2 ч. 1 ст. 40 Закону передбачає, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На підтвердження правомірності дій щодо прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві представник відповідача надав до суду акт державного виконавця від 20.09.2010 року згідно якого майна, що належить відкритому акціонерному товариству "Чернівецьке РП "Агромаш", за юридичною адресою, не виявлено.

Як встановлено з наданих сторонами доказів, зокрема з матеріалів зведеного виконавчого провадження, відповіді на запити про наявність коштів та майна відповідачем отримані, ще у 2009 році, а постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві прийнята 30.09.2010 року. За таких обставин, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що протягом періоду, що минув з часу отримання відповідей до прийняття постанови майновий стан боржника міг змінитися, однак відповідач ніяких дій щодо встановлення набутого майна (коштів) не здійснив.

Крім того, з інформації наданої МРЕВ ДАІ від 16.12.2009 року вбачається, що за боржником рахуються два причепи. Один з причепів включено до акту опису та арешту майна боржника по зведеному виконавчому провадженню і передано на відповідальне зберігання директору ВАТ "Чернівецьке РП "Агромаш" ОСОБА_3

Згідно ст. 5 Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

При цьому, представник відповідача не надав суду доказів на підтвердження здійснення реалізації майна боржника в рахунок погашення боргу; здійснення заходів, спрямованих на розшук майна боржника у разі його відсутності, а також звернення до правоохоронних органів про відсутність майна, яке передано на відповідальне зберігання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно застосовано норму п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону, оскільки, як свідчать матеріали виконавчого провадження у боржника є в наявності майно на яке може бути звернуто стягнення, у разі відсутності такого майна за юридичною адресою заходи щодо розшуку такого майна не здійснювались у встановлений законодавством спосіб.

У судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що позовна вимога щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2010 року не може бути задоволена, оскільки таке рішення не приймалось і його не існує. Тому, суд, дослідивши надані сторонами докази та підтвердивши наведені обставини, прийшов до висновку, що в цій частині позову слід відмовити.

Також позивач просить зобов'язати відповідача стягнути кошти вказані у виконавчому листі Вінницького окружного адміністративного суду, виданого 15.07.2009 року. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки, це є прямим законодавчо визначеним обов'язком відповідача (ст. 5 Закону) і дублювання його рішенням суду є помилковим. Представником відповідача у судовому засіданні надано постанову про повторне відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом від 15.07.2009 року по адміністративній справі №2-а-2408/09/0270 щодо стягнення з відкритого акціонерного товариства "Чернівецьке РП "Агромаш" с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області на користь УПФ у Чернівецькому районі заборгованості по відшкодуванню сум виплат пенсій за віком на пільгових умовах в сумі 7132,32 грн. При цьому, представником позивача не оскаржується бездіяльність відповідача щодо не вжиття відповідних заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Під час судового розгляду, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог УПФ у Чернівецькому районі, в частині визнання дії начальника відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції незаконними, в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2010 року.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Проте, суду не надано документально підтверджених доказів стосовно понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі до відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції про визнання дій незаконними та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати дії начальника відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції незаконними, в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2010 року.

У решті позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

01.11.2010