Справа № 2-а-2195/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 р. Справа № 2-а-2195/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Димчишина Тетяна Вікторівна

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Тростянецької об`єднаної державної податкової інспекції

до: державного підприємства Ладижинської виправної колонії №39 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області

про: стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ :

до суду звернулася Тростянецька обєднана державна податкова інспекція (далі Тростянецька ОДПІ) з позовом до державного підприємства Ладижинської виправної колонії №39 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області (далі - Ладижинська колонія №39) про стягнення податкового боргу у загальній сумі 397453,0 гривень.

Позов мотивовано тим, що станом на 21.05.2010 року за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 397453,0 грн., вказаний податковий борг підприємства складається з сум несплачених податкових зобов'язань, визначених платником податків самостійно у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 20.02.2009 року, від 18.03.2009 року, від 14.04.2009 року, 18.05.2009 року, від 18.06.2009 року, від 20.07.2009 року, від 17.08.2009 року, 16.09.2009 року, 19.10.2009 року, від 18.11.2009 року, від 15.12.2009 року, від 19.01.2010 року та в уточнюючих розрахунках, визначених платником податків самостійно, від 07.09.2009 року.

У звязку з тим, що відповідач не сплатив податковий борг, Тростянецька ОДПІ звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із зазначеними позовними вимогами.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила суд задовольнити їх у повному розмірі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, надані у справу докази, суд встановив наступне.

Державне підприємство Ладижинської виправної колонії №39 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності юридичної особи від 18.02.2002 р. (а.с. 8).

Як платник податків відповідач взятий на облік у Тростянецькій ОДПІ Вінницької області, що стверджується матеріалами адміністративної справи.

Судом встановлено, що згідно з поданими позивачем матеріалами за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість в загальній сумі 397453,0 гривень.

Зобовязання у загальній сумі 397453,0 грн., яке підлягає сплаті відповідачем, підтверджуються податковою звітністю з податку на додану вартість за відповідний період (а.с. 3776), разом із тим, заборгованість у повній мірі відображена в зворотному боці облікової картки платника (а.с. 16-36).

Судом також встановлено, що позивачем 17.10.2001 року направлено на адресу відповідача першу податкову вимогу за № 1/16 та 07.12.2001 року направлено другу податкову вимогу за №2/266 (а.с. 77), які були отримані останнім. Вказані податкові вимоги залишились без виконання. Заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості, не призвели до добровільного погашення недоїмки відповідачем.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування" до загальнодержавних (обовязкових платежів) належить податок на додану вартість. Сума даного податку в повному обсязі зараховується до державного бюджету.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість" відповідач є платником податку на додану вартість.

Пунктом 7.7 ст. 7 вищевказаного Закону України встановлено порядок визначення сум податку, що підлягають сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України та строки проведення розрахунків.

Згідно з п. 10.1 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість" платники податку несуть відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Пунктом 10.4 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюється відповідним податковим органом.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами податкове зобовязання самостійно визначене платником податків у податковій декларації вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків зобовязаний самостійно погасити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів наступних за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

В п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" вказано, що узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобовязань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підпунктом 16.4.1 п. 16.4 ст. 16 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Підпунктом 3.1.1 ст. 3 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що виключно за рішенням суду в рахунок погашення податкового боргу можуть бути примусово стягнені активи платника податків (кошти, матеріальні та нематеріальні цінності), що належать юридичній та фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" встановлено, що платники податків зобовязані сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" обовязок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) припиняється зі сплатою податку, збору (обовязкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про систему оподаткування" визначено, що відповідальність за правильність обчислення, своєчасність, сплати податків і зборів (обовязкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть платники податків і зборів (обовязкових платежів) відповідно до законів України.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобовязаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки. З метою реалізації обовязків платника податків законодавчі акти встановлюють строки сплати податків.

Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, заявлена в позові сума підтверджується належними доказами та повністю визнана відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов Тростянецької об`єднаної державної податкової інспекції до державного підприємства Ладижинської виправної колонії №39 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області про стягнення податкового боргу задовольнити повністю

Стягнути податковий борг за рахунок активів державного підприємства Ладижинської виправної колонії №39 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області, саме грошових коштів у сумі 397453,0 грн. (триста дев'яносто сім тисяч чотириста п'ятдесят три гривні 00 копійок).

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 06.08.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

02.08.2010