Справа № 753/4473/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2015 року № 753/4473/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А. Данилишин В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ "Моторна справа"

пронакладення адміністративного стягнення за порушення законодавства про рекламу
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Моторна справа» про визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2015 №0001.

Позов вмотивовано тим, що позивачем не було допущено порушення Закону України «Про рекламу», отже оскаржене рішення є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою Інспекції у справах захисту прав споживачів у м. Києва за результатами контролю за дотриманням законодавства про рекламу на території міста Києва складено протокол від 10.11.2014 про порушення законодавства України про рекламу при розповсюдженні зовнішньої реклами (рекламна вивіска на будинку (будівлі) споруді; банер, пано на фасаді будинку; кронштейн на фасаді будинку (будівлі) споруди, розміщені без відповідної дозвільної документації за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 36 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На підставі протоколу від 10.11.2014 про порушення законодавства України про рекламу при розповсюдженні зовнішньої реклами та доданих матеріалів прийнято рішення про початок розгляду справи про правопорушення законодавства про рекламу від 26.11.2014.

Відповідно до протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 відповідачем встановлено, зокрема: відсутність дозволів на розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Розповсюджувач реклами - ФОА ОСОБА_1 до відповідальності за аналогічні порушення законодавства про рекламу протягом року притягався (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» - 1700 грн від 23.12.2014, ч. 1 ст. 16 Закон України «Про рекламу» - 5083 грн. 23.10.2014).

В подальшому, за результатом розгляду справи про правопорушення законодавства про рекламу відповідачем прийнято рішення від 27.01.2015, яким на позивача за порушення вимог законодавства щодо порядку розповсюдження та розміщення реклами накладено штраф в розмірі 10 166 грн. зовнішньої реклами за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 згідно листа виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що підтверджує порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) є Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №877 дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Так, ч.1 ст.1 Закону №877 визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №877 виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Тобто органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, а також спосіб здійснення державного нагляду (контролю) встановлюються виключно законами.

Так, положення Закону №877 встановлюють загальні засади державного нагляду (контролю) по відношенню до всіх сфер діяльності суб'єктів господарювання, конкретні ж засоби, порядок та процедура здійснення державного нагляду (контролю) можуть встановлюватися спеціальними законами.

Зокрема, спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами є Закон №270. Цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України (ч.1 ст.2 Закону №270).

Відповідно до положень ст.1 Закону №270 реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону №270 визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про захист прав споживачів" (надалі - Закон №1023) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Так, відповідно до п.1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України №465/2011 від 13.04.2011 р. (далі - Положення №465), Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України. Держспоживінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Згідно пп.1 п.3 Положення №465 основними завданнями Держспоживінспекції України є реалізація державної політики, в тому числі, щодо державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

При цьому, відповідно до п.7 вищевказаного Положення, а також п.1 Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №206 від 09.11.2011 (надалі - Положення №206) Держспоживінспекція України здійснює свої повноваження через територіальні інспекції.

Так, п.3 Положення №206 визначено, що завданням інспекцій є реалізація повноважень Держспоживінспекції України на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Пп.4.1 п.4 Положення №206 визначено, що інспекції відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів (крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим), рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд.

Як зазначено вище, оскарженим рішенням накладено штраф за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме розміщення зовнішньої реклами без дозволу, що надається виконавчим органом, зокрема, міської ради. Проте, відповідач не вказує в чому саме полягає порушення прав споживачів реклами у даному випадку.

Оскільки, відповідач відповідно до згадуваних норм законодавства наділений повноваженнями контролю за дотриманням законодавства про рекламу виключно щодо захисту прав споживачів реклами, проте відповідачем не вказано в чому саме полягає порушення прав споживачів реклами при розміщенні реклами без відповідного дозволу, отже на думку суду оскаржуване рішення прийнято з перевищенням повноважень визначених Законом 270.

Відповідно до п. 17.2 Рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 у разі виявлення самовільно встановлених рекламних засобів здійснюється демонтаж такого рекламного засобу у порядку визначеному згадуваним рішенням.

Пунктом 14.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених до рішення Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 (далі - Правила), розміщення та утримання зовнішньої реклами в м. Києві повинно відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, а також діючому Порядку, що затверджується розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно п. 14.1.2. Правил благоустрою міста Києва рекламні засоби, які встановлені самовільно або з порушенням вимог дозвільної документації, демонтуються Головним управлінням з питань реклами та Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), власниками (балансоутримувачами), а щодо засобів, встановлених на об'єктах дорожнього господарства за участю комунального підприємства «Київдорсервіс» або Державтоінспекції.

Отже, належним способом реагування в разі виявлення порушення ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" є демонтаж рекламного засобу Головним управлінням з питань реклами та Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п.6 Положення №206 інспекції з поміж іншого мають право, зокрема: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства; проводити контрольні перевірки правильності здійснення розрахунків зі споживачами; давати суб'єктам господарювання обов'язкові до виконання приписи щодо припинення порушень прав споживачів; вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами надання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, іншої інформації, необхідної для здійснення інспекціями повноважень щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу; приймати рішення щодо визнання реклами недобросовісною, визнання порівняння в рекламі неправомірним; вимагати від рекламодавців публікації відомостей, що уточнюють, доповнюють рекламу, та звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами, заборони відповідної реклами та її публічного спростування.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства вбачається, що відповідач, в межах наданих йому повноважень, має право у межах сфери державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснювати перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про рекламу.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону №877 спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що заходи державного контролю можуть бути проведені як шляхом перевірок (планових або позапланових), ревізій, оглядів, обстежень, так і шляхом вчинення інших дій, спрямованих на реалізацію суб'єктами владних повноважень відповідних функцій під час здійснення процедури державного контролю, яка визначена законом.

Зокрема, ч.10 ст.4 Закону №877 визначено, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про порушення законодавства про рекламу від 10.11.2014 складено на підставі листа Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.09.2014 №059/07-5038, фактично відповідачем не учинялись дії у спосіб визначений ч.1 ст.1 Закону №877 щодо перевірки даних викладених у згадуваному листі.

Згідно ст.1 Закону 270 реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.7 ст. 8 цього Закону, розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно ч.6 ст.9 Закону 270, вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 (далі - Постанова № 2067) вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 48 та п.49 Постанови № 2067, передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством. Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Таким чином, для визначення певного об'єкта в якості інформаційної вивіски, а не зовнішньої реклами, необхідно встановити відповідність його наступним умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальною площею до 2,0 кв. метрів; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

З вищезазначених норм вбачається, що вивіска чи табличка не повинна перевищувати 3 кв.м.

В матеріалах справи про порушення позивачем законодавства про рекламу та оскаржуваному рішенні, копії яких містяться в матеріалах справи, відсутні дані щодо розміру спірної зовнішньої реклами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду даних щодо розміру спірної зовнішньої реклами, отже висновок відповідача, що за вказаним вище адресами розміщено саме зовнішню рекламу, а не вивіски на думку суду є необґрунтованим.

Згідно ст. 27 Закону 270 відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: рекламодавці, виробники реклами, розповсюджувачі реклами.

З матеріалів справи вбачається, що у приміщеннях по вул. Смоленській 31-33 та вул. Празькій 1-а на яких розміщуються спірні вивіски з позначенням «База Автозвука» підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Моторна справа».

Відповідно до договору оренди майна №0107 від 01.07.2014 укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Моторна справа» та акту прийому передачі майна від 01.07.2014, ФОП ОСОБА_4 передано ТОВ «Моторна справа» в орендне користування: світлову інформаційну вивіску «База Автозвука», інформаційну вивіску двосторонню База Автозвука», інформаційну вивіску «База Автозвука» (вініловий банне), що змонтовані за адресою: АДРЕСА_1 та інформаційну вивіску «База Автозвука» зі світловим лайтбоксом, що змонтовано за адресою: АДРЕСА_2

З огляду на викладене, позивач не є суб'єктом правопорушення законодавства про рекламу визначеним ст. 27 Закону 270.

Підсумовуючи викладене, оскаржене рішення прийнято з перевищенням повноважень та не в спосіб визначені Законом 270, Законом №877 , відповідачем не надано належних доказів, що спірні вивіски є зовнішньою рекламою, позивач не є суб'єктом законодавства про рекламу визначеним ст. 27 Закону 270, отже оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 122, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 27.01.2015 №0001 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин