Справа № 2-а-17/11
Суддя: Черніков В. І.
Дата ухвалення: 2011-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-17/11
Провадж.№
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2011 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді' ОСОБА_11.,

при секретарі: Кузьміній Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 Валерійовйча до ОСОБА_3 інспектора дорожньо-патрульної служби Жовтневої роти ДПС в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби Жовтневої роти ДПС Миколаївської області ОСОБА_3 про визнання дій відповідача пов'язаних з притягненням його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст.122 КУпАП неправомірними та скасування постанови ВЕ № 290941 від 03.12.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач ОСОБА_2 у своєму позові вказав, що в постанові про накладення на нього адміністративного стягнення вказано, що ним було порушено п.12.2 Правил дорожнього руху України, зокрема перевищення дозволеної швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті.

Позивач вважає таку постанову було винесено незаконною та необґрунтованою, оскільки, працівник ДПС, виніс її упереджено та за відсутності доказів підтверджуючих факт вчинення позивачем зазначеного вище правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги до відповідача підтримує в повному обсязі та просив адміністративну справу слухати в його відсутність.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

При таких обставинах суд вважає, що справу можливо вирішити за відсутності відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, та який достовірно знаючи про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.12.2010 року інспектором дорожньо-патрульної служби Жовтневої роти ДПС Миколаївської області ОСОБА_3 була винесена постанова ВЕ № 290941, про те, що ОСОБА_2, 03.12.2010 року о 1500, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в с.Єфремівка Новобузького району Миколаївської області, рухався в населеному пункті зі швидкістю 87 км/год, чим допустив порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст.122 КУпАП,

За таких підстав, відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення передбачене санкцією вищезазначеної Статті у вигляді штрафу на суму 255 грн.

Позивач заперечуючи проти постанови, вказав, що 03.12.2010 року він дійсно керував своїм автомобілем НОМЕР_1 на даному автошляху, втім Правил дорожнього руху України не порушував.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, всупереч вимогам вказаної Статті, відповідач, як видно з постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідної фіксації вказаного правопорушення не проводив, пояснення свідків які доказували порушення ПДР України ОСОБА_2, в постанові чи на окремому аркуші до нього не долучив, тоді як позивач, запевняв, що він порушив вказані вище правила дорожнього руху.

Таким чином, при винесені постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення серії ВЕ № 290941 від 03.12.2010 року посадовою особою було допущено порушення вимог ст. 268 та ст. 280 КУпАП, оскільки доказів, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення та спростувати доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, у постанові не наведені, більш того, на пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 13.12.2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, останнім проігноровані, тоді як наявні матеріали справи ставлять під сумнів відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 обставинам справи.

З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 2, 104, 167 КАС України та приписами ст. 293 КУпАП суд вважає, що дії працівника дорожньо-патрульної служби супроводжувального взводу УДАІ МВС України в Миколаївській області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірними, що виступає підставою для скасування відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі за недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14-1, 251, 258, 293 КУпАП, ст.ст. 3,7,8,9,12,71,160,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_3 інспектора дорожньо-патрульної служби Жовтневої роти ДПС Миколаївської області, пов'язані з притягненням ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанову від 03.12.2010 року ОСОБА_3 інспектора дорожньо-патрульної служби Жовтневої роти ДПС Миколаївської області, за якою ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу, скасувати як не законну, а провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, котре не доведено.

Постанова в апеляційному порядку не оскаржується.

Суддя