Справа № 22-а - 929/11
Суддя: Сидоренко І. П.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області про зобовязання нарахування та виплати щомісячної державної допомоги як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

28 вересня 2009р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області про зобовязання нарахування та виплати щомісячної державної допомоги як дитині війни.

Позивач вказав, що він є дитиною війни та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на відмову відповідача проводити нарахування та виплату вказаного підвищення до пенсії, просив визнати дії відповідача протиправними та стягнути з останнього недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни з 01 січня 2006р. по грудень 2008р.

Постановою суду від 26 квітня 2010р. позов задоволено частково. Суд зобовязав відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати, ухвалити рішення про відмову у задоволені позову. При цьому апелянт вказує, що судом порушено норми матеріального права, зокрема, неправильно застосовано ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Апелянт звертає увагу на те, що чинним законодавством не визначено чи має право відповідач здійснювати нарахування та виплату вказаного підвищення, за рахунок яких коштів і джерел проводяться виплати особам, що мають статус «дитина війни».

Перевіривши під час письмового провадження повноту встановлення обставин справи, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нової постанови з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 1938року народження, є дитиною війни та отримує пенсію за віком.

______________

Справа №22а-929/2011р. Категорія 79

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_2

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Отже, відповідно до положень вказаного Закону пенсія позивача повинна виплачуватись зі збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.1997 № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2006рік» був прийнятий пізніше за Закон України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18 листопада 2004р. та не визнавався Конституційним Судом України таким, що не відповідає Конституції України. Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні спорів про підвищення пенсії дітям війни за 2006рік застосуванню підлягають норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2006рік».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право у позивача ОСОБА_1 на перерахунок пенсії з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, виникає відповідно до положень ч. 2 ст. 152 Конституції України та рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008р.

Водночас, відповідно до частин першої, другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на момент подання цього позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав і свобод.

З урахуванням строку звернення ОСОБА_1 з позовом до суду 28 вересня 2009р. і вимог ст. 99 КАС України, судова колегія вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме за період з 22 травня 2008р. до 31 грудня 2008р., з урахуванням виплачених сум допомоги за вказаний період.

Крім того, суд безпідставно не вказав в резолютивній частині постанови вимоги позивача відносно визнання дій управління протиправними.

Доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема, не визначення поняття «мінімальна пенсія за віком», правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не можуть бути підставою для відмови в позові.

Судова колегія звертає увагу на рішення Європейського Суд з прав людини при розгляді справи «Кечко проти України», якій зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Європейський Суд не прийняв до уваги аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань.

Станом на 09 липня 2007року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»від 15 липня 1999року № 966-ХІУ прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Тому, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не доведені обставини правомірності дій щодо не нарахування та невиплати позивачу відповідної державної соціальної допомоги як дитині війни.

Судова колегія звертає увагу на те, що апелянт в резолютивній частині апеляційній скарги зробив посилання на постанову суду про задоволення позову ОСОБА_1 про нарахування відповідних виплат за період з 01 січня 2006року по жовтень 2008року в сумі 4471грн.20коп., в той час, як суд зобовязав УПФ провести нарахування та відповідні виплати за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., без вказівки про конкретну суму стягнення. Данні обставини, на думку судової колегії, свідчать про оформлення апеляційної скарги без урахування конкретної постанови, яка дійсно була ухвалена судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198 ч 1 п 3 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області задовольнити частково. Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010р. скасувати, прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області про зобовязання нарахування та виплати щомісячної державної допомоги як дитині війни задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 в порядку статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008р. до 31 грудня 2008р. .

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Фрунзівському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист війни» за період з 22 травня 2008р. до 31 грудня 2008р., з урахуванням виплачених сум допомоги за вказаний період. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили постановою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку ст..212 КАС України.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Погорєлова С.О.

ОСОБА_3