Справа № 2-а-1941/11
Суддя: Мєркулова Л. О.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1941/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2011 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання дій протиправними щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання дій протиправними щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в УПСЗН Запорізької міської ради по Заводському району, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 409458. Звернувшись до відповідача з офіційною заявою про перерахунок та виплату недоплаченої суми на щорічне оздоровлення у відповідності з діючим законодавством, йому було надано лист-відповідь за № 3694/02 від 31.03.2011 року, в якому зазначено, що управлінню праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району не надані повноваження щодо здійснення розрахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення. Дані повноваження надані Кабінету Міністрів України, які він здійснює при розробці проекту Державного бюджету України та при розробці відповідних постанов. Враховуючи викладене позивач просить визнати неправомірними дії УПСЗН Запорізької міської ради по Заводському району у відношенні відмови йому у проведенні перерахунку соціальної допомоги на щорічне оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, позивач просить зобовязати УПСЗН Заводської районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок соціальної допомоги на щорічне оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії за період 2011 р .

Відповідно до письмового заперечення представника відповідача щодо позову, відповідач позов не визнає у повному обсязі та зазначив, що ОСОБА_2 не має заборгованості по виплаті допомоги перед позивачем та дії ОСОБА_2 повністю відповідають чинному законодавству України та виконав свої функції по виплаті зазначеної допомоги у повному обсязі , виплатив допомогу, визначеному постановами Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 та № 836 від 26.07.1996 р., просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Вимоги позивача ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, так як вони не ґрунтуються і не відповідають вимогам чинного законодавства України. ОСОБА_2 при виплаті позивачу допомоги діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. При цьому діяло обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом і своєчасно. Оскільки чинне законодавство не передбачає можливості збільшення розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня на свій розсуд розміру соціальних виплат, вважаємо необґрунтованими доводи позивача щодо бездіяльності ОСОБА_2 при здійсненні зазначених виплат. Тобто, управління не має повноважень щодо надання центральним органам виконавчої влади заявок відносно розміру допомог, тільки повідомлення про чисельність категорій громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення та перебуває на обліку в ОСОБА_2, яке уповноважене згідно чинного законодавства на здійснення нарахування та виплат щорічної допомоги на оздоровлення.

Позивач згідно з ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильскої катастрофи та щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону встановлено роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності.

Згідно ст. 63 Закону закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування цих витрат пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та виконання його залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України.

Згідно бюджетним призначення, і враховуючи вимоги ст. 95,116 Конституції України та Бюджетного кодексу України, КМУ встановлює розмір окремих видів компесацій, доплат і допомог, зокрема, у розмірах, визначених постановами КМУ від 26.07.1996р. № 836 „Про компесаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи (із змінами)" та від 12.07.2005р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи ".

Постановою КМУ від 20.09.2005р. №936 був затверджаний Порядок використання коштів державного бюджету для використання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи.

Відповідно до п.п. 1,2 Порядку використання коштів головним розпорядником зазначених вище бюджетних коштів є Міністерство соціальної політики України, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня є Головне управління праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації, а потім тільки районні управління.

Даними постановами КМУ встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат, передбачених Законом, відповідно до ст. 67 Закону якої визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог чинного законодавства України ОСОБА_2 здійснює функцію виплати допомоги за бюджетними призначеннями, які є цільовими і які ОСОБА_2 перераховують розпорядники коштів вищого рівня. Також, ОСОБА_2 не є законодавчим органом влади і не може стверджувати вірно зробив законодавчий орган влади чи ні.

Виходячи з контексту вищезазначена допомога фінансується за рахунок коштів державного бюджету, порядок фінансування регламентується Бюджетним кодексом України. А саме, згідно ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Кошти бюджету України, які отримують фізичні особи, надаються управлінню тільки через розпорядника коштів вищого рівня і за бюджетим призаченням відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу Ураїни.

Тобто, ОСОБА_2 виконало свої функції виплати допомоги у повному обсязі, виплатило допомогу в тому розмірі, якому визначені постановами КМУ.

Також, у 2001-2004, 2007, 2008 роках компесаційні виплати від мінімальної заробітної плати згідно ст. ст. 30,36,37,39,48 Закону були призупинені Законами України про Державний бюджет на відповідні роки (2001-2004, 2207, 2008 роки), які затверджувалися Верховною Радою України.

Так, відповідно до видатків Державного бюджету, по кількості осіб, які знаходяться на обліку в ОСОБА_2, в порядку та розмірах визначених Кабінетом Міністрів України, розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня ОСОБА_2 були перераховані цільові кошти для виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Заводського району.

ОСОБА_2 виплатило позивачу перераховані кошти у повному обсязі, згідно постанов КМУ.

Позивачу при видачі посвідчення повідомляли про всі його права на пільги відповідно до законодавства України, в тому числі і право на отримання допомоги. Підтвердженням цього є і той факт, що позивач протягом всіх цих років реалізував своє право на отримання допомоги.

Відповідно до ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов'язки, а Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Відповідно до Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10.06.1997 р. № 503/97 офіційними друкованими виданнями, де оприлюднюються акти законодавства України, є: "Офіційний вісник України", газета "Урядовий кур'єр", газета "Голос України", "Відомості Верховної Ради України". До того ж ст. 68 Конституції України стверджує, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України і незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог чинного законодавства України ОСОБА_2 здійснює функцію виплати допомоги за бюджетними призначеннями, які є цільовими і які ОСОБА_2 перераховують розпорядники коштів вищого рівня. Також, ОСОБА_2 не є законодавчим органом влади і не може стверджувати вірно зробив законодавчий орган влади чи ні.

Відповідно ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих положень і норм законів у відповідність із цим законом зупинина дія абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки допомога носить разовий характер, то застосовувати норми вищезгаданого рішення у нашому випадку не можливо оскільки закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (ст.58 Конституції).

Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядник коштів, проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, що виділяються Міністерством фінансів України у розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України згідно закону про Державний бюджет України.

Які дії ОСОБА_2, в межах своїх повноважень, залишилися невиконаними, які б можна назвати бездіяльністю? Таких - не має.

Згідно ч. ч. 3,4 ст.143 Конституції України Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" органами виконавчої влади ОСОБА_2 делеговані повноваження у сфері соціального захисту населення. Держава фінансує здійснення цих повноважень за рахунок коштів Державного бюджету України. ОСОБА_2 з питань здійснення ним делегованих повноважень органів виконавчої влади є підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

ОСОБА_2 виконує функції виплати щорічної допомоги на оздоровлення (здійснює делеговані повноваження органів виконавчої влади), а не встановлює розміри цих виплат, які згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України визначаються тільки законом про Державний бюджет України. Згідно ст. 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу та її норми є нормами прямої дії. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справ про оскарження дій та бездіяльності суб'єкту владних повноважень перевіряє, чи вчинені вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57, 58, 68, 143 Конституції України, ст. ст. 4, 22, 23 Бюджетного кодексу України, ч. 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 2, 17, 19, 99, 100, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання дій протиправними щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: Л.О. Мєркулова