Справа № 686/2704/15-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/2704/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

08 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Зарицької Т.В.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Сумнєвич Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась у Хмельницький міськрайонний суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Хмельницькому (далі - Відповідач) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2015 року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 22.05.2014 року визнано дії та бездіяльність управління ПФУ в м. Хмельницькому протиправними та зобов'язано управління доплатити Позивачу грошову суму на яку зменшено її пенсію за січень грудень 2007 року у розмірі 888 грн.26 коп.

Зазначене рішення суду звернуто до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області 07 липня 2014 року. Постановою державного виконавця від 29 вересня 2014 року закінчено виконавче провадження щодо примусового виконання вище зазначеного рішення суду у зв'язку з проведення перерахунку на суму 888,26 грн. та включення до відомості виплати пенсії у серпні 2014 року.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 18 листопада 2014 року.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у Позивача права на виплату компенсації втрати пенсійних виплат у зв'язку з порушенням термінів її виплати за 2007 рік у розмірі 820,12 грн.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставним рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь Позивачки моральної шкоди у розмірі 1000 грн виходячи з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить Позивач.

Враховуючи наведене та те, що Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок невиплати Відповідачем суми компенсації втрати доходу, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що Позивач не довів наявність обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема матеріали справи не містять жодних свідчень та відповідних доказів про ступінь її моральних чи фізичних страждань або шкоди, завданої її здоров'ю.

Окрім вказаного вище, колегія суддів зазначає, що відшкодування моральної шкоди органом державної влади можливе за умови визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності такого органу, що призвело до нанесення значної моральної шкоди особі. Тобто, обов"язковою умовою стягнення моральної шкоди з органу державної влади є наявність причинно-наслідкового зв"язку між неправомірною дією, бездіяльністю чи рішенням із отриманою шкодою.

Як слідує з обставин справи, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій Відповідача протиправними, Позивач рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржувала, а отже й підстав для стягнення з управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому мооральної шкоди на користь Позивача немає.

За вказаних вище обставин, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції, керуючись статтею 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди скасувати в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому моральної шкоди.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на її користь з управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому моральної шкоди.

В решті постанову Хмельницького міськрайонного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 вересня 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.