Справа № 2-а-1853/10
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1853-10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Киркач Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ м. Красний Лиман ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ДАІ м. Красний Лиман ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 1 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 260 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить скасувати постанову працівника ДПС ДАІ м. Красний Лиман ОСОБА_2, як незаконну.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства, виходячи зі змісту ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Стаття 6 КАС України передбачає, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно- правових відносин.

Правовідносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регулюються: Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України № 1111 від 13.11.2006 року, зареєстрованим в МЮУ 29.11.2006 року за № 1243/12117.

Позивач має право керувати автомобілем ВАЗ 21072, реєстраційний номер НОМЕР_1, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 (а.с.6).

Постановою відповідача від 17.02.2010 року АН № 431602 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260грн, в зв*язку з тим, що він 17.02.2010 року о 13 годині в м. Красний Лиман по вул. Фрунзе не надав переваги в русі пешохіду, на пешохідному переході (а.с.5).

Копію вказаної постанови позивач отримав 17.02.2010 року, та не погодившись з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст.122 КУпАП, у визначений законом - ст.ст. 287-289 КУпАП, десятиденний строк для оскарження постанови, а саме: 23.02.2010 р. звернувся з адміністративним позовом до суду.

Позивач в позовній заяві та поясненнях наданих суду зазначає, що оскаржувана постанова складена з грубими порушеннями норм діючого законодавства, бо 17.02.2010 р. о 13 годині в м. Красний Лиман по вул. Фрунзе, де він керуючи транспортним засобом ВАЗ 21072, реєстраційний номер НОМЕР_1, не допускав порушень ПДР, а саме п. 18.1.

Тому просить постанову інспектора ДАІ від 17.02.2010 р. скасувати, провадження по справі

закрити.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) згідно зі ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законом, а саме ч.б ст. 258 КУпАП передбачено, що в разі виявлення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксаваного за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень на підставі ч.З ст.71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Але судом встановлено, що при винесені постанови про притягнення позивача до відповідальності, відповідачем - посадовою особою, було грубо порушено вимоги ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, п.2.6, п.2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.02.2010 р. серії АН № 431602 неповно зазначені обставини скоєного адміністративного правопорушення, не містяться даних про пешохіда, якому позивач не надав перевагу в русі, свідків скоєння правопорушення, відсутня схема правопорушення та інші, будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення, винність саме позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також інспектор ВДАІ при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не долучив до справи жодних матеріалів, що підтверджували б факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, правопорушника, пояснення свідків правопорушення, протоколи виявлення) та могли бути визнані судом джерелами доказів, субєктом владних повноважень.

Відповідач зазначає у протоколі про адміністративне правопорушення свідка, але зазначений свідок не є тим пішохідом, якому не надано перевагу в русі.

Тобто, в судовому засіданні не встановлено будь-яких доказів вини позивача у скоєнні правопорушення, що виключає його відповідальність за ст. 122 ч. 1 КУпАП на підставі постанови відповідача від 17.02.2010р.

Звернення позивача за захистом свого права безпосередньо до суду є правом позивача, і повністю узгоджується з рішенням Конституційного Суду України № 5-зп від 30.10.1997 року.

Тому суд вважає, що при розгляді справи встановлено наявність порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Будь-яких доказів тому, що посадова особа діяла в межах норм і правил, встановлених законодавством, відповідач суду не надав.

Отже, за результатами розгляду справи суд вважає доведеним факт порушення саме відповідачем прав і законних інтересів позивача, якого було необгрунтовано притягнуто до адміністративної відповідал ьності.

Статтею 289 КУпАП встановлено строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано

протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати скаргу.

Позивач у встановлений законом строк звернувся до суду з зазначеним позовом.

У звязку з цим, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 159, 163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною постанову інспектора ВДАІ м. Красний Лиман ОСОБА_2 від 17.02.2010 року ./го АН № 431602 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.І КУпАП та скасувати її, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за ми відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посушова оскарженню не підлягає.

[їм

1 в

>го

ИХ

[су

ся,

.ся

ро

не

:та

іГО

то

до

56

з

31 №

32 РО v^a ку го ?р їх их ги

ле

ні з и

IX

1Є

ю

іе

ю