Справа № 740/3084/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/3084/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гордієць Л.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області, в якому просив визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому пенсії, призначеної відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, починаючи з 04.01.2011 (дати призначення пенсії).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано його врахувати в заробітну плату для призначення пенсії позивача по інвалідності інших виплат, до яких відноситься індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (згідно редакції чинної на час призначення пенсії), в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати - на які нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, з урахуванням виплачених сум з дати призначення пенсії 26 січня 2011 року. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду - скасуванню в частині, із залишенням частини позовних вимог без розгляду, з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для проведення позивачу з 26 січня 2011 року перерахунку та виплати пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, оскільки на такі нараховувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виходячи з відсотку заробітної плати, з якого обчислено пенсію при її призначенні.

Проте, з такими висновками суду не можна погодитися в повній мірі.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, апеляційний суд переглядає судове рішення в межах вимог апелянта.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області та, починаючи з 26 січня 2011 року, отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як убачається із матеріалів справи, позивач звертався до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії з урахуванням отримуваного ним в період роботи заробітку, до складу якого включались матеріальна допомога та індексація заробітної плати.

Однак, позивачу було відмовлено в такому перерахунку.

Обговорюючи правомірність дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно довідки Чернігівської митниці ДФС від 19.06.2015 «Про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», позивачу в період служби з 01.01.2009 по 31.12.2010 року проводились виплати матеріальної допомоги та індексації заробітної плати. З указаних виплат сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Обговорюючи відмову відповідача у врахуванні цих виплат при визначенні розміру пенсії позивача, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсія призначається державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу (ч. 1 ст. 40).

Згідно пункту 1 статті 41 цього Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Враховуючи приведені норми, до складу заробітної плати (доходу) входять усі види виплат, з яких сплачувались страхові внески та збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У постанові Кабінету Міністрів України № 697 від 18.05.1998 року визначено вичерпний перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. У цьому переліку не зазначена ані матеріальна допомога, ані проіндексована заробітна плата.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч. 6 зазначеної статті).

Частиною 7 зазначеної норми передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної норми Кабінетом Міністрів України 31.05.2000 прийнято постанову №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

У пункті першому названої постанови закріплено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Окрім того, структура заробітної плати визначена Законом України «Про оплату праці», статтею 2 якого закріплено, що до її складу відносяться основна заробітна плата, додаткова заробітна плата (доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому, до інших виплат, зокрема, відносяться суми підвищення оплати праці державного службовця, в якості компенсації подорожчання споживчих товарів і послуг, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відтак, суми індексації заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця та повинні бути враховані при обчисленні розміру пенсії позивача.

Наведене свідчить, що, відмовляючи у перерахунку пенсії з урахуванням таких виплат, як матеріальна допомога та індексація заробітної плати, відповідач діяв усупереч вимогам законів України, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Обговорюючи відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача, виходячи із розміру 90% заробітної плати відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, судова колегія виходить із наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення державних службовців визначено статтею 37 Закону України «Про державну службу». Відповідно до цієї статті (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону України «Про державну службу». За правилами цієї статті, в редакції, чинній до 01.01.2015, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

При цьому, внесені Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а в силу статті 22, закріплені Конституцією України нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не на момент її перерахунку.

Разом з цим, розглядаючи справу, місцевий помилково застосував норми, які визначають строки звернення до адміністративного суду та наслідки його пропущення.

Позивач оскаржує дії відповідача щодо нарахування й виплати йому пенсії і просить суд поновити його порушене право з 04.01.2011.

Відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мав дізнатись у момент отримання відповідних виплат у меншому, ніж встановлено законом, розмірі та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 14 липня 2015 року, ним пропущено встановлений статтею 99 КАС України строк за період до 13 січня 2015 року включно.

Положеннями частини 1 статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Ураховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поважності причини пропущення строку звернення позивача з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду цих вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Суд першої інстанції в даному випадку помилково застосував положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до частини 2 якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, позаяк у цій нормі не йдеться про встановлення строку звернення до адміністративного суду. До того ж, ця норма встановлює необмежений строк виплати для вже нарахованих, але не виплачених своєчасно сум пенсії. Разом з тим, даний публічно-правовий полягає саме в оскарженні дій уповноваженого органу щодо нездійснення нарахування пенсії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції. У зв'язку із чим, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з ухваленням в скасованій частині нового рішення про залишення позову без розгляду, а в решті оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст.100, 155, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі Чернігівської області задовольнити частково.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2015 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 за період до 13 січня 2015 року включно. Адміністративний позов в цій частині вимог залишити без розгляду.

У решті постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.