Справа № 2а/1770/1374/2011
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1374/2011

16 серпня 2011 року 10год. 55хв. м.Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Кривчук К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1,

представник відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції
про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинення певних дій , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання дій щодо відмови у перегляді результатів документальної перевірки неправомірними та зобов'язання переглянути результати вказаної перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч нормам чинного податкового законодавства відповідачем було відмовлено позивачу у внесенні заперечень до акта позапланової виїзної перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1 та у перегляді результатів вказаної перевірки.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що Костопільською МДПІ у звязку з отриманням інформації від державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності було проведено документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007р. по 10.12.2010р., за наслідками якої складено акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1. З вказаного акта вбачається, що у ході проведення перевірки інспектором на підставі даних центральної бази ДРФО України було встановлено отримання позивачем доходу 2009 році від ПАТ «Волинь-Цемент» в сумі 9500,00грн., що не відповідає дійсності. Фактично у результаті операцій на виконання договору №20/09 від вказаного товариства було отримано у III-IV кв. 2009 року лише 7250,00грн. Про вказані обставини під час проведення перевірки було повідомлено інспектора, якою на прохання позивача було надіслано відповідний запит до ПАТ «Волинь-Цемент». Проте, не дочекавшись відповіді, інспектором було складено акт перевірки, який позивачу було запропоновано підписати. Ознайомившись із даним актом перевірки та виявивши деякі порушення, позивач 04.01.2011р. прибула в Костопільську МДПІ для внесення заперечень до акта, в чому працівниками податкового органу їй було відмовлено у звязку із закриттям року. 01.02.2011р. позивач звернулася до відповідача вже із письмовою заявою про перегляд результатів документальної перевірки згідно з актом №309/17-47/НОМЕР_1. Зауважила, що від ПАТ «Волинь-Цемент» до Костопільської МДПІ надійшла відповідь на запит інспектора щодо отримання позивачем доходу, проте цей факт інспектором було приховано. 25.02.2011р. позивач отримала лист від відповідача, яким їй було відмовлено у перегляді результатів перевірки у звязку з видачею довідки форми 22-ОПП про відсутність заборгованості по доходах. Відповідно до п.17.1.8 ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків. Вказала, що дії Костопільської МДПІ щодо відмови у перегляді результатів документальної перевірки є неправомірними та порушують її права. Просила позовні вимоги задовольнити повністю: визнати дії Костопільської МДПІ щодо відмови у перегляді результатів документальної перевірки від 20.12.2010р. (акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1) неправомірними та зобов'язати відповідача переглянути результати вказаної перевірки в частині отримання оподаткованого доходу.

Костопільська міжрайонна державна податкова інспекція адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що Костопільська МДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Згідно з ч.6 ст.11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та відповідно до направлення Костопільської МДПІ від 10.12.2010р. №375 проведена позапланова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.10.2007р. по 10.12.2010р. Перевіркою було встановлено порушення позивачем п.4.1 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.9.12.1, пп.9.12.2 п.9.12 ст.9, абз."а" п.19.1 ст.19, п.22.3 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003р., ст.13, абз. "б" ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян", а саме заниження суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік у розмірі 150,15грн., про що складено акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1. На підставі акта перевірки Костопільською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2010р. №/0, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у сумі 150,15грн. Вказане податкове зобовязання позивачем сплачено повністю. 01.02.2011р., через два місяці після підписання акта перевірки, позивачем було подано до Костопільської МДПІ заяву про перегляд результатів перевірки з посиланням на довідку ПАТ «Волинь-Цемент» від 18.01.2011р. 22.02.2011р. податковим органом позивачу надано відповідь №1815/Т/17-66 про відмову у перегляді результатів позапланової перевірки у звязку з відсутністю правових підстав. Позивач не скористалася своїм правом на надання заперечень до акта перевірки, на оскарження рішення податкового органу до контролюючого органу вищого рівня, передбаченим ст.56, ст.86 Податкового кодексу України. Подання нею заперечень поза строками, встановленими чинним законодавством, призвело до вмотивованої відмови податкового органу. Зауважив, що на момент підписання акта перевірки (30.12.2010р.) інспектор не могла взяти до уваги довідку ПАТ «Волинь-Цемент», датовану 18.01.2011р. Вказав, що дії Костопільської МДПІ є правомірними. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до одруження мала імя ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №057031, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 02.05.2010р. (а.с.24).

Як вбачається зі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №689811, ОСОБА_3 05.06.2007р. Костопільською районною державною адміністрацією була зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису про державну реєстрацію 0002377 (а.с.23).

У період з 01.10.2007р. по 31.12.2008р. субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, в період з 01.01.2009р. по 10.12.2010р. на загальній системі оподаткування, обліку та звітності (а.с.48, зворот).

03.11.2010р. Костопільською МДПІ від державного реєстратора отримано відомості про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про прийняття субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 рішення про припинення підприємницької діяльності.

У звязку з вказаним, з 13.12.2010р. по 15.12.22010р. відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007р. по 10.12.2010р., за наслідками якої складено акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1 (а.с.48-53).

Згідно з висновками вказаного акта, проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.4.1 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.9.12.1, пп.9.12.2 п.9.12 ст.9, абз."а" п.19.1 ст.19, п.22.3 ст.22 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. №889-IV, ст.13, абз."б" ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян", а саме: субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 занижено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за перевірений період у розмірі 150,15грн., у тому числі за 2009 рік на суму 150,15грн.

На підставі акта перевірки Костопільською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2010р. №/0, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у сумі 150,15грн. (а.с.47).

Визначена відповідачем сума податкового зобовязання позивачем сплачена повністю.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

01.02.2011р. позивач звернулася до Костопільської МДПІ із заявою про перегляд результатів перевірки, за наслідками якої складено акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1, у звязку з тим, що в акті перевірки відображено дохід від ПАТ «Волинь-Цемент» в сумі 9530,00грн. всупереч фактично отриманому у розмірі 7250,00грн. (а.с.7).

Листом від 22.02.2011р. №1815/Т/17-66 позивачу податковим органом надано відповідь про відмову у перегляді результатів позапланової перевірки у звязку з відсутністю правових підстав (а.с.21).

На момент проведення перевірки позивача та складання акта перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1 підстави та порядок проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі) було визначено Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. N509-XII. При оформленні матеріалів перевірок податкові органи до 31.01.2011р. керувалися Порядком оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим наказом ДПА України від 10.08.2005р. N327, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за N925/11205 (далі Порядок N327).

Крім того, порядок узгодження сум податкових зобовязань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу до 01.01.2011р. було врегульовано Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-III (далі Закон №2181-III).

Відповідно до пп.4.2 п.4 Порядку №327 акт невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок складається у двох примірниках та підписується протягом 5-ти робочих днів з дня, наступного за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для суб'єктів малого підприємництва - протягом 3-х робочих днів, а для суб'єктів господарювання, які мають філії та перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10-ти робочих днів). Строк складання акта перевірки не зараховується до строку проведення перевірки з урахуванням його продовження, встановленого законом.

Згідно з пп.4.4 п.4 Порядку №327 у разі незгоди посадових осіб із висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті перевірки, суб'єкт господарювання має право протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем отримання примірника акта перевірки подати до органу державної податкової служби заперечення до акта перевірки. При цьому у разі незгоди із висновками акта перевірки, суб'єкт господарювання в акті перевірки при його підписанні (чи відмові від підпису) робить відповідну відмітку. Органи державної податкової служби розглядають заперечення протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем їх надходження, та про результати розгляду письмово повідомляють суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1 позивачем підписано без жодних відміток про незгоду з висновками акта.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 ствердила, що вказаний акт нею було отримано 30.12.2011р. Доказів, які б спростували даний факт, відповідачем суду не надано.

Відтак, з урахуванням новорічних свят та вимог ч.3 ст.67 КЗпП України, позивач мала право подати заперечення на акт перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1 у наступні робочі дні 31.12.2010р., 04.01.2011р. та 05.01.2011р.

Вказаних дій нею вчинено не було.

Матеріалами справи підтверджується факт звернення позивача до відповідача з заявою про перегляд результатів перевірки лише 01.02.2011р., тобто поза межами строку, визначеного законодавством.

Обставини щодо звернення позивача до відповідача із запереченнями на акт перевірки в усній формі 04.01.2011р. жодним чином не підтверджені, крім, власне, пояснень позивача в судовому засіданні.

Крім того, позивач не скористалася також правом на оскарження податкового повідомлення-рішення від 28.12.2010р. №/0, прийнятого на підставі акта перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1. Вказане право було визначене пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону №2181-III, який діяв на момент винесення відповідачем та отримання позивачем обумовленого рішення 28.12.2010р.

Що стосується посилань позивача на приховування ревізором довідки ПАТ «Волинь-Цемент» від 18.01.2011р. №106-бух (а.с.22), суд зазначає, що вказана довідка видана після складання та підписання акта перевірки від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1, а відтак жодним чином не могла бути взята до уваги під час проведення перевірки.

Крім того, обставини щодо розміру доходу позивача у 2009 році та відповідно правомірності визначення Костопільською МДПІ податкового зобов'язання суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 не належать до предмета доказування у даній адміністративній справі, адже предмет доказування визначається позовною вимогою, якою в даному випадку є лише визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у перегляді результатів позапланової виїзної перевірки та зобов'язання переглянути вказані результати.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваних дій щодо відмови у перегляді результатів документальної перевірки (акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1) доказана повністю.

Відтак, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання дій щодо відмови у перегляді результатів документальної перевірки (акт від 20.12.2010р. №309/17-47/НОМЕР_1) неправомірними та зобов'язання перегляду результатів вказаної перевірки відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.