Справа № 332/5546/14-а
Суддя: Федоренко О. І.
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5546/14-а
Провадження №2-а/332/89/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі: Головуючого судді: Федоренка О.О., при секретарі: Педак С.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечує, зазначивши, що Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району діяло на основі закону.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕСу 1987р., віднесений до 2 категорії.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мені має виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Але, всупереч вимогам вказаного Закону та п.3 ст. 22 Конституції України, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення у 2013-2014 роках виплачувалась не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Особа права, яка пов'язана з отриманням бюджетних коштів і базується на нормах спеціальних нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, не може прийматися до уваги.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

У відповідності до п.1 ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Згідно зі ст.. 7 Закону № 3551-XII визначений перелік осіб, які належать до інвалідів війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 3551-XII нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Станом на 05.05.2014 року правовідносини щодо виплати позивачу грошової допомоги на 2014 р., а також розмір цієї виплати регулювались Законом № 3551-XII.

Таким чином, можливо зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.19,22,46,64 Конституції України, ст.ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 2,6,8,9-11,69-71,159-163,167,267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги по ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району провести перерахунок та виплату щорічної разової допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2013-2014 роки з урахуванням раніше сплачених сум.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.І. Федоренко