Справа № 826/5009/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5009/15 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.,
(судді - Федорчук А.Б., Шулежко В.П.) Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника позивача Рум`янцева О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

23.03.2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (надалі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов про арешт коштів боржника від 29.05.2014 р. ВП №11847324 у розмірі 1549319,70 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 р. ВП №11847324 у розмірі 154931,97 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що самостійна сплата коштів відбулась у встановленому законом порядку поза будь-якими заходами примусового характеру з боку ВПВР ДВС України самостійно у період, коли виконавче провадження було зупинено та діяла встановлена законом заборона на звернення стягнення на кошти і майно боржника та всі виконавчі провадження підлягали обов'язковому зупиненню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.03.2015 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині оскарження постанови про арешт коштів боржника від 29.05.2014 року ВП №11847324 у розмірі 1549319,70 грн. з підстав того, що позовні вимоги в цій частині стосуються контролю за виконанням наказу №19/109, виданого 17.12.2004 року Господарським судом Луганської області, а отже заявлені вимоги позивача підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 р. у задоволені позову про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 р. ВП №11847324 у розмірі 154931,97 грн. відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, на підставі вимог ст. 28 Закону №606-ХІV, правомірно прийнято рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі 154931,97 грн., оскільки позивачем у визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2005 року 7-денний термін добровільно не виконано рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23.08.2005 р. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №439/3 з виконання наказу господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 та ухвали господарського суду Луганської області №19/109, виданої 10.05.2005 р.

Відповідно п. 2 даної постанови ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» надано строк на добровільне виконання наказу господарського суду господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 та ухвали господарського суду Луганської області №19/109, виданої 10.05.2005 р., тривалістю семи календарних днів з дня отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

14.12.2005 р. постановою про зупинення виконавчого провадження № 439/3 встановлено, що 13.12.2005 р. до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Державного підприємства «Енергоринок» разом з копією виписки з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», внаслідок чого виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області №19/109, виданого 17.12.2004 р. зупинено до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Пунктом 3.4 ст. 3 вказаного Закону, процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2014 року, у зв'язку з чим 31.01.2014 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження.

Постановою про зупинення виконавчого провадження від 03.04.2014 р. зупинено виконавче провадження до розгляду по суті господарським судом Луганської області заяви ПАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» від 04.03.2014 №01-02-54/1204 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Постановою від 12.05.2014 р. про заміну сторони виконавчого провадження замінено дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» його правонаступником ПАТ «Укртрансгаз» та поновлено виконавче провадження.

29.05.2014 р. головним державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою встановлено, що постановою від 18.09.2008 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу: наказу №19/109, виданого 17.12.2004 р. господарським судом Луганської області про стягнення з ВАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн., встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду.

Згідно даної постанови, на вимогу державного виконавця від 03.02.2014 р. №14-0-35-128/5-63/12 ПАТ «Луганськгаз» надав відповідь за підписом заступника голови правління з фінансово-економічних питань Прийма С.М. від 13.02.2014 р. №01-02-54/852, до якої додано належним чином завірений акт звірки станом на 31.12.2013 між стягувачем та боржником, за яким залишок боргу становить 1549319,70 грн. В наданий для добровільного виконання строк рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим і прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, звернувся до суду за їх захистом з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі по тексту - Закон № 606-XIV), відповідно до ст. 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 25 Закону №606-ХІV визначає порядок прийняття виконавчого документа до виконання. Так, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 27 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону № 606, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 606, витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 32 Закону № 606, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», в якому зазначено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2008 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу: наказу №19/109, виданого 17.12.2004 р. господарським судом Луганської області про стягнення з ПАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн, в п. 2 якої зазначено - боржнику добровільно виконати вищезазначене рішення суду в 7-денний термін з моменту одержання даної постанови.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження, за словами позивача, отримали 02.09.2005 року.

Разом з тим, із заявою №01-02-54/2483/1 про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження» позивач звернувся лише 27.05.2014 року, тобто після закінчення терміну, наданого на добровільне виконання вимог постанови про відкриття виконавче провадження.

Отже, доводи позивача щодо добровільного виконання рішення згідно з виконавчим документом під час зупинення виконавчого провадження спростовуються матеріалами справи, так як головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постанову про поновлення виконавчого провадження (ВП №11847324) з примусового виконання наказу №19/109 від 17.12.2004 року Господарського суду Луганської області про стягнення з ПАТ з газопостачання та газифікації «Луганськгаз» на користь ДК «Укртрансгаз» боргу в сумі 14643873,18 грн. прийнято 12.05.2014 року, а із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» позивач звернувся до відповідача після поновлення виконавчого провадження лише 27.05.2014 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, на підставі вимог ст. 28 Закону №606-ХІV, правомірно прийнято рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі 154931,97 грн., оскільки у визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2005 року 7-денний термін позивачем добровільно не виконано рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 14.09.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанови, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.