Справа № 820/12470/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р.Справа № 820/12470/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

за участь сторін: представника позивача - Пулькіна Ю.П., представника відповідача - Ралка К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. по справі № 820/12470/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс"

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило суд: скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 04.10.2013 р., № від 17.12.2013 р. та вимогу № 2070-25 від 03.07.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ТОВ "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, знаходиться на обліку як платник податків (зборів) в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (а.с.97).

Податковим органом проведено камеральні перевірки даних, задекларованих ТОВ "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" у податковій звітності з ПДВ, результати яких викладено в актах від 13.09.2013 року № 492/20-31-15-01-10/22697608 та від 04.12.2013 року № 1421/20-31-15-01-10/22697608 (а.с. 17-18).

Результатами перевірок встановлено факт неподання ТОВ "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" податкової звітності з податку на додану вартість за періоди травень - липень 2013 року та серпень - жовтень 2013 року.

На підставі зазначених актів перевірки контролюючим органом відносно позивача винесено податкові повідомлення - рішення, якими позивачу, за порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203, збільшено грошове зобов'язання з ПДВ за штрафними (фінансовими) санкціями, від 04.10.2013 року № на суму 3060 грн., від 17.12.2013 року № на суму 3060 грн. (а.с.19-20).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, тоді як відповідач діяв у межах наданих повноважень, у порядку та спосіб, визначених Податковим кодексом України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.п.49.18.1); календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п.п.49.18.2); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.п.49.18.3); календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (п.п.49.18.4); календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п.п.49.18.5).

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Порядок, підстави та строки сплати податку на додану вартість врегульовані Податковим кодексом України.

Пунктом 203.1, ст.203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація з ПДВ подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 120.1 ст. 120. Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З метою виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 серпня 2013 р. № 587-р "Про схвалення Концепції створення та функціонування автоматизованої системи " Єдине вікно подання електронної звітності ", плану заходів щодо реалізації Концепції, практичного впровадження Законів України від 22 травня 2003 року № 851-VI "Про електронні документи та електронний документообіг", № 852-VI "Про електронний цифровий підпис" та Податкового кодексу України і уніфікації форматів документів в електронному вигляді для подальшого розвитку технології подання платниками документів в електронному вигляді, наказом Міндоходів України від 09.10.2013 р. № 561 "Про внесення змін до формату (стандарту) електронного документа звітності платників " внесені зміни до наказу ДПА України від 03.05.2006 р. № 242 "Про затвердження формату (стандарту) електронного документа звітності платників податків".

Наказом ДПА України від 03.05.2006 р. № 242 "Про затвердження формату (стандарту) електронного документа звітності платників податків" у редакції наказу Міндоходів України від 09.10.2013 р. № 561 "Про внесення змін до формату (стандарту) електронного документа звітності платників " передбачено, що звітність може подаватись в електронному вигляді за умови дотримання Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг " та вимог цього наказу. Документ вважається поданим лише після отримання підписаного підтвердження з органів доходів і зборів.

Кожний документ звітності є файлом, що містить інформацію лише щодо одного звіту, перерахунку, декларації, додатка до декларації тощо. Документи можуть подаватись як окремими файлами, так і пакетом.

Пакет звітних документів - це певний перелік документів одного типу чи різних типів, що подаються суб'єктом в одному звітному періоді. Пакет повинен містити основний документ звітності та необхідні додатки до нього. Фізично пакетом документів є набір XML-файлів, які називаються згідно з форматом (стандартом) електронної звітності.

Судовим розглядом встановлено, що позивач використовував відповідне програмне забезпечення, а саме: між позивачем та ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 20.10.2011 р. був укладений договір № 4968 про визнання електронних документів, який надає платнику податків можливість подавати до ДПІ податкові документи в електронному вигляді.

Згідно інформації, розміщеної на сайті Українського сертифікованого центру, термін дії сертифікатів позивача закінчився 18.10.2012 р., а зазначений договір розірвано 08.02.2013 р. через ненадання нових посилених сертифікатів (а.с.92).

Даний договір було поновлено 18.02.2014 р. та зареєстровано за № 9201 ( а.с.93).

Таким чином в період з 08.02.2013 р. по 18.02.2014 р. підприємство було позбавлено можливості надавати звітність в електронному вигляді.

Доводи позивача, що спірні податкові повідомлення-рішення незаконні, оскільки вони прийняті за наслідками незаконно проведеної контролюючим органом камеральної перевірки в порушення приписів пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а суми штрафів неправильно визначені, оскільки в одному рішенні безпідставно застосовані три санкції, колегія суддів вважає безпідставними з наступних підстав.

Приписами до п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

При цьому при відсутності таких даних в акті перевірки робиться висновок про відсутність вихідних даних, тобто неподання такої звітності.

Щодо розмірів штрафних санкцій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі нараховані правильно, з дотриманням вимог п. 120.1 ст. 120. Податкового кодексу України.

Посилання ТОВ "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" на те, що відповідна податкова звітність в електронному вигляді була ним надана та посилання на порушення податковим органом норм пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання контролюючим органом податкових звітів в порядку передбаченому п. 7.5 Наказу ДПА від 10.04.2008 року №233, яким зазначено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення відповідача № від 04.10.2013 р., № від 17.12.2013 р. є правомірними.

Щодо позовної вимоги про скасування податкової вимоги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що податковим органом сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми "Ю" від 03.07.2014р. № 2070-25 на суму 4965,61 грн.( а.с. 76).

Дана вимога винесена у зв'язку з несплатою суми штрафних санкцій за вищевказаними оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова вимога від 03.07.2014р. № 2070-25 є правомірною оскільки вона є похідним рішенням та пов'язана з описаними правовідносинами, зазначена в ній сума боргу підтверджена карткою особового рахунку ( а.с. 87).

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бавовнянопрядильна фабрика Рілакс" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2015р. по справі № 820/12470/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2015 р.