Справа № 279/2763/15-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волкова Н.Я.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" вересня 2015 р. Справа № 279/2763/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "16" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду про:

- визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області та Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області неправомірними;

- зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області здійснити перерахунок та виплату коштів , передбачених приписами ст.ст.37,39,50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.06.2014р. по 31.11.2014р.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області по нарахуванню та виплаті позивачу щомісячної грошової допомоги відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано протиправними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області нарахувати та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40% мінімальної заробітної плати за період з 01.06.2014р. по 02.08.2014р. з урахуванням виплачених сум, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ "Про державний бюджет України на 2014 рік" на відповідний час.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області в проведенні нарахувань та виплату позивачу доплати до пенсії за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення, додаткової пенсії як інваліду 2 групи , щомісячного підвищення до пенсії в менших законодавчовстановлених розмірах.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірах 2 мінімальних заробітних плат за період з 01.06.2014р. по 02.08.2014р. з урахуванням виплачених сум, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ "Про державний бюджет України на 2014 рік" на відповідний час, додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченої ст.28ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2014р. по 02.08.2014р. з врахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області звернулось до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , що стосуються виплат, передбачених приписами ст.ст.39,50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області з огляду на наступне.

З огляду на те, що скарга від Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області не надходила, рішення суду від 16.03.2015р. на предмет його законності та обґрунтованості в частині задоволених вимог, що стосуються виплат, передбачених приписами ст.37 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегією суддів не переглядається.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області, має статус громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом другої групи, захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС, має статус дитини війни.

Позивач отримує виплати згідно ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с.11,12).

Відповідно до ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, інвалідам IІ групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Також, позивач відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов обґрунтованих висновків, що відповідачем, у 2014 році протиправно проводилися виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України, оскільки Закони України мають пріоритет над підзаконними актами - постановами КМ України від 23.11.2011 №1210 та від 28.12.2011 №1381.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди, під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі й на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України.

Метою і особливістю Закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій (п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат, доплат та різних видів допомоги, передбачених Законом, здійснюється відповідно до обсягів, затверджених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету.

Слід зазначити, що ч.2 ст.95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а ст.63 Закону закріплює норму, якою стверджується, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а УПФ - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Проте, будь-яких законодавчих обмежень щодо застосування вказаних норм і положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про соціальний захист дітей війни", як це було в 2011-2013 роках, до часу розгляду справи судом першої інстанції не встановлено. Тобто, Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п. 1 Прикінцевих положень Закону) та до дати винесення судового рішення, такі обмеження не встановлені.

У зв'язку з тим, що відповідач здійснював відповідні виплати позивачу в порушення наведених норм Законів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про обов'язок відповідача щодо донарахування та виплати позивачу недоплачених сум підвищення до пенсії та додаткової пенсії за період з 01.06.2014р. по 02.08.2014 року.

Окрім того, вихідним критерієм обрахунку пенсійних виплат є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить до висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею, наведеною вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком. Отже, чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком, а тому посилання в апеляційній скарзі з приводу помилкового застосування норм вказаного закону до спірних правовідносин, є безпідставними.

Так само, не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо правомірності дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, що стосуються виплат, передбачених приписами ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволених позовних вимог щодо виплат, визначених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Встановлено, що позивач працює в ТОВ "Продцентр-плюс" та отримує доплату до заробітної плати згідно ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, що встановлений постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року.

Згідно ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати.

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам вказаного Закону, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, встановлено конкретний розмір такої доплати в твердій грошовій сумі.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) не було встановлено обмежень щодо застосування положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Обмеження, зокрема, ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено п.6-7 Прикінцевих положень Закону України №1622-VII від 31.07.2014 "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності з 03.08.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що платником щомісячної доплати відповідно ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за роботу в зоні радіоактивного забруднення є Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно п.п.5 п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. №936 виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших структур, громадянам, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, зокрема доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до ст.ст.39, 40 Закону, п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. №836.

Відповідно до п. 5 Порядку соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені п.п.5-13 п.4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємства) та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

До 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

Враховуючи вищезазначені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що обов'язок щодо нарахування доплати до заробітної плати, передачі розрахунку до органів управління праці та соціального захисту населення виникає саме у роботодавця, тобто, в даному випадку у ТОВ "Продцентр-плюс". Також, відсутні повноваження в управлінні і здійснювати такі виплати безпосередньо фізичній особі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ні Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області, ні Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області не наділені функціями та повноваженнями щодо нарахування та виплати доплати працюючим громадянам відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов'язання УПФУ в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату позивачу коштів, передбачених приписами ст.39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "16" квітня 2015 р. скасувати в частинах:

- визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області в проведенні нарахувань та виплати ОСОБА_3 доплати до пенсії за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення в менших законодавчовстановлених розмірах;

- зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до пенсії за роботу у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірах 2 мінімальних заробітних плат за період з 01.06.2014р. по 02.08.2014р. з урахуванням виплачених сум.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області вул.Грушевського, 16/1,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11501

- ,