Справа № 2а/0570/16699/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Київ К/800/31238/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. Просив визнати протиправною бездіяльність Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби щодо надання довідки № 1 від 10 липня 2012 року та акта від 7 липня 2012 року без урахування фактів радіаційного іонізуючого випромінювання та з порушенням строків надання відповіді відповідно до Закону України «Про інформацію»; скасувати пункти 8, 9 довідки № 1 від 10 липня 2012 року та акт від 7 липня 2012 року Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби; зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів надати відповідь на лист № 12/12-18 від 14 серпня 2012 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2012 року провадження у справі закрито. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2012 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування довідки Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби № 1 від 10 липня 2012 року залишено без змін, а в іншій частині позовних вимог - скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18 червня 2012 року Комунальна установа "Центральна районна лікарня" м. Костянтинівка звернулась до Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби із запитом № 750 на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивача при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння).

22 червня 2012 року відповідач на адресу директора ПП "Рута" ОСОБА_4 надіслав припис № 889/07 про надання роботодавцем (особою) документів, які необхідні для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці (інформаційної довідки) на працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння). Вказаний припис позивач отримав 25 червня 2012 року.

2 липня 2012 року на виконання припису № 889/07 ПП "Рута" листом № 12/12-8 надано додаткові документи, які необхідні для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов правці (інформаційної довідки) на працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння).

7 липня 2012 року Костянтинівською міжрайонною санітарно-епідеміологічною службою проведено перевірку ПП "Рута" щодо запиту на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4, що працює директором на ПП "Рута", за наслідками якої складено акт від 7 липня 2012 року.

10 липня 2012 року на підставі акту перевірки від 7 липня 2012 року відповідачем складено інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № 1.

16 серпня 2012 року позивач направив до Костянтинівської міжрайонної санітарно-епідеміологічної служби лист № 12/12-18 від 14 серпня 2012 року з документами.

28 серпня 2012 року позивач отримав довідку № 1 від 10 липня 2012 року та акт від 7 липня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що складаючи акт від 7 липня 2012 року та надаючи позивачу довідку № 1 від 10 липня 2012 року, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, суди зазначили, що лист позивача № 12/12-18 від 14 серпня 2012 року не є запитом про надання інформації в розумінні Законів України «Про інформацію» та «Про звернення громадян», оскільки є лише супровідним листом до доданих разом з ним додаткових документів, а тому відповіді не потребує; акт перевірки від 7 липня 2012 року - не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не породжує прав і обов'язків у позивача, а лише засвідчує певний факт, а тому позовні вимоги щодо його скасування не є способом захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1.3 Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 року № 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року за № 260/10540 (далі - Порядок, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) (далі - санітарно-гігієнічна характеристика) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

Згідно п. 1.4 Порядку санітарно-гігієнічна характеристика складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби за місцезнаходженням підприємства, де працює хворий, на запит керівника ЛПЗ (додаток 1). У разі необхідності до складання санітарно-гігієнічної характеристики можуть залучатись лікарі інших структурних підрозділів закладів державної санітарно-епідеміологічної служби.

Згідно п. 1.5 Порядку підставою для складання санітарно-гігієнічної характеристики є акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 11 липня 2000 року № 160 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в санітарно-епідеміологічних закладах». Обстеження проводиться за участю представників підприємства, первинної профспілкової організації, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства.

Пунктом 1.14 Порядку передбачено, що для складання санітарно-гігієнічної характеристики головний державний санітарний лікар надсилає припис роботодавцю (особі) для надання необхідних документів за встановленою формою.

Відповідно до пункту 1.18 Порядку заклад державної санітарно-епідеміологічної служби в термін 15 днів після одержання матеріалів від роботодавця (особи), визначених у додатку 3, проводить вивчення та аналіз документів, поданих власником підприємства, а також обстеження підприємства для уточнення умов праці працівника в його присутності, представників роботодавця, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, профспілкової організації з проведенням, у разі необхідності, вимірювань (досліджень) виробничих факторів і трудового процесу за кошти роботодавця.

За змістом пунктів 1.19, 1.20 Порядку у термін до 5 днів комісія складає акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315-0/о. Заклад державної санітарно-епідеміологічної служби протягом 5 робочих днів після складання та підписання акта всіма членами комісії готує санітарно-гігієнічну характеристику (на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють - Інформаційну довідку відповідно до п. 1.19 Порядку).

Відповідно до п. 1.26 Порядку у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До того ж, судами вірно зазначено, що лист позивача № 12/12-18 від 14 серпня 2012 року не є запитом про надання інформації в розумінні Законів України «Про інформацію» та «Про звернення громадян».

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 1 квітня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк