Справа № 818/1998/15
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 818/1998/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної служби охорони при УМВС України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015р. по справі № 818/1998/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної служби охорони при УМВС України в Сумській області третя особа Т.в.о начальника Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області Яцина Микола Іванович

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області, третя особа - т.в.о. начальника Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області Яцина Микола Іванович, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні виплати компенсації за невикористані чергові відпустки за 2010-2013 роки в кількості 160 календарних днів позивачу, зобов'язати відповідача виплатити компенсацію позивачу за 160 календарних днів невикористаної чергової відпустки (з них: 40 календарних днів за період роботи з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., 40 календарних днів з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р.; 40 календарних днів з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.; 40 календарних днів з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. з врахуванням середньої заробітної плати обчисленої з урахуванням виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують виплаті компенсації.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 р. позовні вимоги задоволено.

Управління державної служби охорони при УМВС України в Сумській області, не погоджуючись з постановою суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 11.11.2014 року постановою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, поновлено позивача на посаді інспектора-кінолога спеціального підрозділу затримання батальйону міліції Сумського міжрайонного відділу Державної служби охорони Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області. Стягнуто з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу в розмірі 112165 грн. 20 коп. та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 5).

Позивач 17.04.2015 року звернувся з заявою до відповідача про виплату йому компенсації за невикористані відпустки за період з 2010-2014 роки.

Відповідач листом 12.05.2015 року відмовив в виплаті зазначеної компенсації (а.с. 6).

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, що час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, і оскільки позивач поновлений на посаді у зв'язку з незаконним звільненням, має право отримати компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за період роботи з 01.01.2010 р. по 31.12.2013 р.

Також, суд першої інстанції зазначив, що у позивача наявне право на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпустки відповідно до ст. 24 Закону України " Про відпустки" та безпідставну невиплату зазначеної компенсації відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач проходить публічну службу на посаді молодшого інспектора - кінолога спеціального підрозділу груп затримання (на правах роти) батальйону міліції охорони Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області, має спеціальне звання «старшина міліції».

Наказом № 670 від 03 листопада 2009 року до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубе порушення дисципліни у вигляді вчинення дисциплінарного проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Наказом відповідача від 03 листопада 2009 року №345 о/с ОСОБА_1 Звільнено у запас на підставі п. 66 "Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України".

Згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року по справі №2а-488/10/1870 позивача поновлено на посаді інспектора-кінолога спеціального підрозділу затримання батальйону міліції Сумського міжрайонного відділу Державної служби охорони Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області та стягнуто з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області на його користь грошове утримання за час вимушеного прогулу в розмірі 112165 (сто дванадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 20 коп. та 1000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Кабінетом Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. №114.

Порядок надання чергових та інших відпусток врегульовано розділом VI Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення).

Статтею 49 Положення передбачено надання особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх чергових та інших видів відпусток, а ст. 51 визначено тривалість таких відпусток в залежності від вислуги років цих осіб.

Статтею 52 Положення визначено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року. Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу.

Статтею 53 передбачено, що особам, які мають право на відпустку тривалістю 40 діб і більше, дозволяється, за їх бажанням, використовувати її в два строки. При цьому одна частина відпустки має бути не менше 30 діб, а за бажанням осіб рядового і начальницького складу, невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Згідно ст. 55 Положення вбачається, що відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище). При відкликанні з чергової відпустки невикористана її частина надається, як правило, в поточному році. За бажанням осіб рядового і начальницького складу, невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Статтею 56 Положення визначено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Колегія суддів зазначає, що на позивача не поширюються норми Закону України «Про відпустки», оскільки порядок надання чергових та інших відпусток чітко врегульовано розділом VI Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Законом України «Про відпустки» встановлено, що державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Позивач не належить до працівників в розумінні Закону України «Про відпустки», а є особою, що проходив службу в органах внутрішніх справ.

Судова колегія зазначає, що оскільки позивач являється особою, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, поширення на нього положень Закону України «Про відпустки» є помилковим.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що компенсація за невикористану відпустку виплачується працівникам органів нутрішніх справ лише при звільненні з служби.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача необґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального та матеріального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної служби охорони при УМВС України в Сумській області задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015р. по справі № 818/1998/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 07.09.2015 р.