Справа № 826/681/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2015 року № 826/681/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Командитного товариства "Донтрансгарант і компанія"
до Чернігівської митниці ДФС, третя особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ "Цикловаст", ПП "МІГ 29" Чернігівська митниця ДФС
про визнання протиправними та скасування вимог

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Командитне товариство «Донтрансгарант і Компанія» звернулось до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, третя особи без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Цикловаст», ПП «МІГ 29» про визнання протиправними та скасування вимог про сплату належної суми митних платежів від 15.12.2014 №5, №6, №7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що фінансові гарантії було надано з метою забезпечення сплати митних платежів під час здійснення прохідного транзитного переміщення товарів оформлених до митного режиму транзиту. Проте позивачу стало відомо, що товар який мав переміщуватись в митному режимі транзит відповідно до поданих митних декларацій не завозився та не розміщувався на митний склад, отже зобов'язання позивача за фінансовими гарантіями не виникало, отже не було порушене. Вказане на думку позивача свідчить про безпідставність та протиправність оскаржених вимог.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що треті особи без самостійних вимог на предмет спору належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не прибули, а також з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Командитне товариство "Донтрансгарант і Компанія" є незалежним фінансовим посередником (гарантом), уповноваженим видавати органам доходів і зборів України фінансові гарантії з метою забезпечення сплати митних платежів особами, відповідальними за їх сплату, в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Відповідно до п. 1.2 Угоди про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником від 22.11.2012 р. № 771 (далі - Угода № 771), укладеної між позивачем та Державною митною службою України, позивач визнається незалежним фінансовим посередником, уповноваженим Держмитслужбою України на надання митним органам фінансових гарантій та вноситься до реєстру гарантій.

позивачем від Чернігівської митниці Міндоходів було одержано Вимогу про сплату коштів за гарантійним документом від

15.12.2014 позивачем від Чернігівської митниці Міндоходів одержано Вимогу №5 про сплату коштів за гарантійним документом від 20.02.2014 №00085482 код 10211/14/1902/Т/121 разом з актом про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 №5.

Зі змісту Акту про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 № 5 вбачається, що товар "важкі дистиляти, газойлі: паливо дизельне автомобільне ДТ-З-К4, Сорт F, СТБ 1658-2012, із вмістом сірки 0,00285 % (код УКТЗЕД ), у кількості 500 095 кг, який повинен був бути доставлений у митницю призначення відділ митного оформлення № 5 митного поста "Одеса-Порт" Південної митниці Міндоходів перевізником ПП "МІГ 29" за маршрутом м. Чернігів - м. Одеса у строк до 02 березня 2014 року без зміни його кількості, вартості, найменування, не доставлений у митницю призначення у встановлений строк. Митна вартість товарів становить 4 085 894,17 грн.

Сума податків і зборів, що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів складає 1 168 147,60 грн.

Також, 15.12.2014 позивачем від Чернігівської митниці Міндоходів одержано Вимогу №6 про сплату коштів за гарантійним документом від 21.02.2014 №00085642 код 10211/14/2102/Т/121 разом з актом про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 №6.

Зі змісту Акту про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 № 6 вбачається, що товар - "важкі дистиляти, газойлі: паливо дизельне автомобільне ДТ-3-К4, Сорт F, СТБ 1658-2012, із вмістом сірки 0,00285 % (код за УКТЗЕД ), у кількості 244 535 кг, який повинен був бути доставлений у митницю призначення відділ митного оформлення № 5 митного поста "Одеса-порт" Південної митниці Міндоходів перевізником ПП "МІГ 29" за маршрутом м. Чернігів-м. Одеса у строк до 03 березня 2014 року без зміни його якості, вартості і найменування, не доставлений у митницю призначення у встановлений строк.

Митна вартість товарів становить 2 009 916, 31 грн. Сума податків та зборів (обов'язкових платежів), що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів складає 574 113, 32 грн.

Крім того, 15.12.2014 позивачем від Чернігівської митниці Міндоходів одержано Вимогу №7 про сплату коштів за гарантійним документом від 21.02.2014 №000856643 код 10211/14/2102/Т/121 разом з актом про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 №7.

Зі змісту Акту про настання гарантійного випадку від 15.12.2014 № 7 вбачається, що товар - "важкі дистиляти, газойлі: паливо дизельне автомобільне ДТ-3-К4, Сорт F, СТБ 1658-2012, із вмістом сірки 0,00289 % (код за УКТЗЕД ), у кількості 289822 кг. який повинен був бути доставлений у митницю призначення відділ митного оформлення № 5 митного поста "Одеса-порт" Південної митниці Міндоходів перевізником ПП "МІГ 29" за маршрутом м. Чернігів-м. Одеса у строк до 03 березня 2014 року без зміни його якості, вартості і найменування, не доставлений у митницю призначення у встановлений строк.

Митна вартість товарів становить 2 382 145, 56 грн. Сума податків та зборів (обов'язкових платежів), що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів складає 680 437, 04 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із пп. в) п. 2) частини 2 статті 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються: від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

Відповідно до частини 4 статті 92 Митного кодексу України передбачено, що для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару;

2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно із частинами першою та другою статті 305 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів є обов'язковим при ввезенні на митну територію України та/або переміщенні територією України прохідним та внутрішнім транзитом товарів за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 306 Митного кодексу України визначено, що фінансові гарантії є одним із способів забезпечення митних платежів.

Відповідно до положень частини першої, другої та третьої статті 307 Митного кодексу України юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

В силу положень частини першої та другої статті 311 Митного кодексу України органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що фінансова гарантія, як спосіб забезпечення сплати митних платежів, надається органу доходів і зборів гарантом, внесеним до реєстру гарантів, відносини яких регулюються на підставі відповідних укладених угод. При цьому, на гаранта покладається обов'язок виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту - 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

Відповідно до умов Договору про надання послуг з видачі фінансових гарантій у вигляді документа з метою забезпечення сплати митних платежів 27.11.2013 р. № 333ЕН, позивачем було надано особі, відповідальній за сплату митних платежів Компанії Ksandro Enterprise Ltd. наступні гарантійні документи (фінансові гарантії):

1) гарантійний документ від 19.02.2014 р. № 00085482 код 10211/14/1902/Т/121;

2) гарантійний документ від 21.02.2014 р. № 00085642 код 10211/14/2102/Т/121;

3) гарантійний документ від 21.02.2014 р. № 00085643 код 10211/14/2102/Т/121.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 угоди передбачено, що у випадках, передбачених частиною четвертою статті 311 Митного кодексу України, митний орган, яким виявлено факт настання гарантійного випадку, протягом п'яти робочих днів з дати виявлення такого факту складає акт за формою, наведеною у додатку з до цієї угоди; разом з актом у трьох оригінальних примірниках складається вимога, що підписується керівником митного органу або особою, яка його заміщує; до вимоги разом з актом додаються за наявності документи, що свідчать про настання гарантійного випадку.

Пунктом 1.3 Угоди № 771 визначено поняття "гарантійний випадок", відповідно до якого гарантійним випадком є факт невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятого на себе зобов'язання, що підтверджується Актом про настання гарантійного випадку, у зв'язку із настанням якого Гарант зобов'язується сплатити митному органу кошти в сумі митного боргу за відпорною гарантією.

У свою чергу виключний перелік випадків, коли орган доходів і зборів має право направляти гаранту вимоги щодо сплати митних платежів визначений у частині четвертій статті 311 Митного кодексу України, а саме:

1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого);

2) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу III цього Кодексу;

4) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Тобто, при переміщенні товарів на транспортних засобах комерційного призначення у митному режимі транзит, вимога щодо сплати митних платежів надсилається у разі перевищенням більше ніж на 10 днів встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку доставки.

Отже, при застосуванні фінансових гарантій для забезпечення сплати митних платежів з метою оформлення до митних режимів з умовним звільненням від оподаткування вимога надсилається виключно у разі встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов обраного митного режиму.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 (далі - Порядок № 651) при заповненні Графи 1 "Декларація" у першому підрозділі зазначається 2-значний літерний код напрямку переміщення товарів згідно з класифікатором типів декларацій. У другому та третьому підрозділах зазначаються коди митного режиму та типу декларації згідно з класифікаторами митних режимів і типів декларацій відповідно.

Відповідно до згадуваних актів митні декларації оформлені за формою МД-2 містять таку інформацію: код напрямку переміщення - ТР; код митного режиму - 81; тип декларації - АА.

Згідно з Класифікатором типів декларацій, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, літерний код напрямку переміщення ТР означає транзит, літерний код типу декларації АА є кодом Митної декларації, заповненої у звичайному порядку. Зазначений у третьому підрозділі Графи 1 код митного режиму 81 означає, що з метою митного оформлення було застосовано митний режим внутрішнього транзиту.

Частина 4 статті 92 Митного кодексу України передбачає необхідність забезпечення сплати митних платежів з метою оформлення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзит.

Отже, фінансові гарантії були надані позивачем з метою забезпечення сплати митних платежів під час здійснення прохідного транзитного переміщення товарів, оформлених до митного режиму транзит.

У графах 26 Митних декларацій, в яких зазначається вид транспорту на кордоні та вид транспорту в межах країни відповідно, вказано цифровий код виду транспорту 30.

Згідно з Класифікатором видів транспорту, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, код "30" означає, що транзитне переміщення здійснювалось автомобільним транспортом (вантажним автомобілем).

Тобто, прохідне транзитне переміщення товару, оформленого до митного режиму транзит, здійснювалось автомобільним транспортом.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що що для здійснення переміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, поміщених в митний режим транзиту Відповідачем було встановлено строк доставки (термін транзиту) до що для здійснення переміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, поміщених в митний режим транзиту Відповідачем було встановлено строк доставки (термін транзиту) до 03.03.2014 та 03.03.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 08.12.2014 №470/7/15-70-53 зазначено про ненадходження до зони діяльності Південної митниці ДФС вантажів відповідно до митних декларацій від 20.02.2014 №102110000/2014/010671, від 21.02.2014 №102110000/2014/010728, №102110000/2014/101729 та відсутність інформації з приводу перебування товару, автотранспортних засобів під дією обставин непереборної сили.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що відсутні докази, що підтверджують початок переміщення товару, з огляду на наступне.

Договір про надання фінансових гарантій укладено між позивачем та компанією Ksandro Enterprise Ltd.

Інформацію щодо перевізника та транспортні засоби, що залучаються до перевезення товарів під митним контролем надавав принципіал компанія Ksandro Enterprise Ltd.

В подальшому, компанією Ksandro Enterprise Ltd укладено договори з перевізниками ТОВ «Цикловаст» та ПП «МІГ 29» , які були подано до митного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Цикловаст» та ПП «МІГ 29» було заявлено вантаж в митний режим «транзит» з поданням електронної декларації для переміщення в зону діяльності іншої митниці.

Проте позивач вказує, що транспортні засоби зазначені у митних деклараціях належать іншим особам (не ТОВ «Цикловаст» та ПП «МІГ 29»)та кордон не перетинали. При цьому позивач посилається на дані досудового розслідування кримінального провадження №0000132, з якого останньому стало відомо, що пальне не завозилось та не розміщувалось на митний склад.

Суд зазначає, що матеріали зібрані в рамках кримінального провадження є доказами виключно у кримінальному провадженні.

В адному випадку суд не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судом відповідної юрисдикції судового рішення у такому кримінальному провадженні.

Правова оцінка доказам зібраним під час досудового слідства у кримінальному провадженні надається виключно судом під час судового розгляду кримінальної справи.

Доказів існування вироку у кримінальній справі, який відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України був би обов'язковий для суду під час розгляду даної адміністративної справи, позивачкем не надано.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано передбачених чинним законодавством України товарно-транспортних документів, що можуть свідчити про прийняття товарів до перевезення перевізником та початок переміщення поміщених у митний режим реекспорту товарів з органу доходів і зборів відправлення до органу доходів і зборів призначення.

В судовому засіданні, в обґрунтування своїх доводів, представник відповідача послався на п. 3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа та зазначив, що відомості про товарно-транспортні документи були внесені до графи 44 Митних декларацій як документи, які відповідно до Митного кодексу України не подаються митному органу, зазначає, що наявність товарно-транспортних документів не є обов'язковою.

Однак, суд не може погодитися з такими твердження відповідача з огляду на нижченаведене.

Частиною шостою статті 306 Господарського кодексу України визначено, що загальні умови перевезення вантажів, визначаються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 (далі - Правила № 363).

Відповідно до пункту 1 Правил № 363, приймання вантажу - подання вантажовідправником підготовленого для відправлення вантажу та товарно-транспортних документів перевізнику з наступним навантаженням на транспортний засіб та оформлення документів про прийняття вантажу перевізником для відправлення.

Підпунктом 11.1 пункту 1 Правил № 363 визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Відповідно до роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики від 14.03.2014 року № 04-30/10-82, для цілей застосування положень Глави XVII Митного кодексу України (з врахуванням положень частини шостої статті 96 Митного кодексу України), транзитне перевезення товарів автомобільним транспортом під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, здійснюється з обов'язковою наявністю основного документа на перевезення (товарно-транспортної накладної).

Згідно зі ст. 334 Митного кодексу України, органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 335 Митного кодексу України, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі, зокрема, такі документи та відомості при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні) та ін.

Всупереч вказаним вище вимогам, відповідачем з метою підтвердження факту настання гарантійного випадку за Угодою про надання фінансових гарантій надано разом з Актами про настання гарантійного випадку товаросупровідні документи -інвойси.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року № 1066, під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, заявлених у МД або ЕМД, посадова особа митниці відправлення:

перевіряє відповідність відомостей, зазначених у представлених до митного оформлення товаросупровідних (товаротранспортних) документах, товару та транспортного засобу комерційного призначення відомостям, зазначеним у МД або ЕМД;

перевіряє застосування одного із способів забезпечення сплати митних платежів, а також правильність нарахування цих платежів у випадках, передбачених нормативно-правовими актами з питань забезпечення сплати митних платежів;

у разі потреби вносить у відповідну графу МД або ЕМД ідентифікаційні ознаки засобів забезпечення ідентифікації, які застосовані митним органом відправлення;

за відсутності зауважень в установленому порядку присвоює МД або ЕМД реєстраційний номер та проставляє на всіх примірниках МД і всіх наявних паперових примірниках товаросупровідних (товаротранспортних) документів відбитки відповідних митних забезпечень.

Згідно з п.4.6. вказаного вище Порядку за відсутності зауважень посадова особа митниці призначення приймає рішення про пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, проставляє на всіх примірниках товаросупровідних (товаротранспортних) документів та аркуші з позначенням "4/5" МД відбиток ОНП. Товаросупровідні (товаротранспортні) документи з відбитком ОНП повертаються перевізнику.

Відповідно до частини 5 статті 92 Митного кодексу України, для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна, зокрема, подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару.

Тобто, наявність товарно-транспортної накладної та її надання митному органу є обов'язковою передумовою поміщення товарів та транспортних засобів до митного режиму транзит.

Щодо необхідності обов'язкової наявності товарно-транспортних документів (накладної) слід зазначити викладене нижче.

Відповідно до пункту 1 Правил № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Пунктом 11.5 вказаних правил встановлено, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 року № 207, необхідним документом для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, зокрема, є товарно-транспортна накладна.

Наявність відмітки про прийняття вантажу до перевезення передбачена формою товарно-транспортної накладної, що затверджена у додатку 7 Правил № 363.

Крім того, Угодою про надання фінансових гарантій затверджено форму Акта про настання гарантійного випадку, з якої вбачається, що до Акта в обов'язковому порядку повинні бути долучені копії товаротранспортних документів на товар згідно з переліком. Тобто, товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує настання гарантійного випадку і повинна була бути надіслана позивачеві разом з Вимогами та Актами про настання гарантійного випадку.

Відсутність факту переміщення товарів, що здійснювалось із застосуванням фінансових гарантій позивача, виключає можливість встановлення відповідачем порушення строків, вимог та умов такого переміщення.

Відсутність факту порушення вимог Митного кодексу України додатково підтверджується тим, що відповідачем не було складено передбачений чинним законодавством протокол про порушення митних правил, який також не було додано до надісланих позивачу оскаржуваних Актів про настання гарантійного випадку.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата передбачена статтею 470 Митного кодексу України.

Згідно зі статтею 494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, виявлення відповідачем випадку порушення митних правил, в тому числі, у зв'язку з настанням гарантійного випадку за Угодою про надання фінансових гарантій митним органам, повинно бути закріплене у відповідному протоколі про порушення митних правил.

У той же час відповідач, на якого в силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок доказування, не надав суду відповідного протоколу про порушення у межах спірних правовідносин митних правил перевізником, що вказує на відсутність підстав для направлення позивачу вимоги згідно пункту 2 частини четвертої статті 311 Митного кодексу України.

Згідно з частиною 5 статті 307 Митного кодексу України, у разі невиконання особою зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з'ясовує обставини невиконання зобов'язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів, що підтверджують невиконання зобов'язання. Процедура направлення вимоги та перелік обов'язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів Відсутність факту переміщення товарів, що здійснювалось із застосуванням фінансових гарантій позивача, виключає можливість встановлення відповідачем порушення строків, вимог та умов такого переміщення, отже оскаржувані вимоги складено за відсутності вимог визначених ст 311 Митного кодексу України, що в свою чергу свідчить про протиправність таких вимог.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних вимог з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому виходячи з меж заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, адміністративний позов КТ "Донтрансгарант і Компанія" підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Визнати протиправним та скасувати вимоги про сплату належної суми митних платежів від 15.12.2014 №6, №6, №7 складені Чернігівською митницею ДФС.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції. Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда