Справа № 2-а-277/10
Суддя: Левик Я. А.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-277/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Левика Я.А.,

при секретарі Гавришків М.І.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи Вороняцької сільської ради ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 до Золочівської районної ради Львівської області, третіх осіб ОСОБА_6, Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Золочівської районної ради Львівської області з участю третьої особи ОСОБА_6, судом до участі у справі як третю особу було залучено Вороняцьку сільську раду Золочівського району Львівської області про визнання дій протиправними та скасування рішення №3 від 18.05.2009 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради Львівської області «Про скасування п.2 рішення №1383 від 19.10.1994 року згаданої комісії».

В обґрунтування свого позову у заяві, особистих поясненнях у судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також у поясненнях свого представника усі позивачі вказували про те, що згаданим рішенням №3 від 18.05.2009 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради Львівської області було задоволено протест прокурора Золочівського району Львівської області та скасовано п.2 рішення №1383 від 19.10.1994 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради народних депутатів. Вказаним п.2 згаданого рішення на підставі п.5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», як спадкоємцям першої черги репресованої та реабілітованої жертви політичних репресій ОСОБА_9 було повернуто будинок на вул. Гнучкій, 65 в с.Вороняки. Скасовуючи п.2 рішення комісія виходила з того, що згідно ст. 5 згаданого Закону вилучений будинок повертається реабілітованому чи його спадкоємцям, якщо такий не зайнятий. На час прийняття вказаного рішення комісією встановлено, що в даному будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 та її неповнолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11, тобто будинок був зайнятий. Вважають, що дії відповідача по винесенню вказаного рішення є неправомірними та таке підлягає скасуванню, оскільки комісією не взято до уваги, що рішенням Вороняківської сільської ради було дозволено, виключно тимчасово, до 1.05.1987 року проживати в шкільному приміщенні Вороняківської восьмирічної школи (буд. №65 на вул. Гнучкій) вчительці ОСОБА_6 в звязку із відсутністю вільного житлового фонду. Жодних інших рішень про надання ОСОБА_6 права на проживання у вказаному будинку не приймалось. Крім цього, рішенням від 27.10.1992 року №65 виконкому Вороняцької сільської ради було вирішено продати будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_12 Проте вказане рішення виконане не було. Грошові суми не сплачувались. Таким чином купівлі-продаж будинку не відбулась, договору укладено не було. Враховуючи те, що рішення сільської ради про виділення квартири ОСОБА_6 у спірному будинку чи надання права на проживання у такому немає, рішення про продаж квартири фактично не виконане, слід зробити висновок про те, що ОСОБА_6 на час прийняття рішення №1383 від 19.10.1994 року комісією з питань поновлення прав реабілітованих проживала у спірному будинку та проживає на даний час неправомочно. Про це свідчить і сам факт винесення рішення сільською радою про продаж квартири ОСОБА_6 Оскільки, якщо б ОСОБА_6 проживала у будинку законно, було б винесено рішення про надання їй права на приватизацію квартири, а не продаж. Враховуючи вказане, на їх думку, будинок на час прийняття згаданого рішення №1383 від 19.10.1994 року був не зайнятим «де юре» (хоча «де факто» був зайнятий), а тому рішення про передачу його спадкоємцям померлої було законним, а його скасування відповідно є безпідставним, протиправним та таким, що порушує, зокрема, і їх права. Просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, проте суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності враховуючи, що його інтереси у судовому засіданні захищають представники згідно довіреності та ордера.

Представник відповідача у судове засідання у якому було винесено рішення не зявився, проте, будучи присутнім, під час розгляду справи позов заперечив, пояснив, що на їх думку оспорюване позивачами рішення є законним. Таке було винесено після протесту прокурора та, на їх думку, такий був обґрунтований та вони його задовольнили. На їх думку, оскільки у будинку на час винесення рішення комісією з питань поновлення прав реабілітованих у 1994 році №1383 була зареєстрована та фактично проживала ОСОБА_6 такий був зайнятим і відповідно комісія не вправі була передавати такий спадкоємцям ОСОБА_9 Чому комісія прийняла таке рішення їм невідомо.

Третя особа ОСОБА_6 у своїх особистих поясненнях та поясненнях свого представника у судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що на її думку рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради №3 від 18.05.2009 року є законним. Таким вірно скасовано п.2 рішення цієї ж комісії №1383 від 19.10.1994 року. Таке рішення було незаконним, оскільки будинок №65 на вул. Гнучкій в с.Вороняки не міг бути повернутим ОСОБА_9, оскільки по-перше вона померла на час винесення такого рішення, а по-друге будинок на час винесення такого рішення комісії у 1994 році був зайнятим, оскільки у такому проживала вона та її сімя. Ніхто питання про її виселення з будинку не ставив, більше того було винесене рішення про продаж їй квартири у вказаному будинку, проте вона на той час не мала відповідних коштів та не змогла придбати квартири. Просила у задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Вороняцької сільської ради у судове засіданні у якому було постановлене рішення не зявився, будучи присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи пояснив, що при вирішенні справи він покладається на розсуд суду. Наскільки йому відомо сімя ОСОБА_6 проживала у спірному будинку ще з 1970-их років. На даний час будинок на балансі сільської ради не побуває.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі та були присутніми під час розгляду справи, дослідивши матеріали справи, а також справ 2-а-1/2010, 2-33/2010 та 2-12/2010, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Як вбачається із пояснень осіб, що беруть участь у справі, копії рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради №3 від 18.05.2009 року, рішення №1383 від 19.10.1994 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради народних депутатів, протесту прокурора Золочівського району Львівської області від 8.05.2009 року №1077 на п.2 рішення №1383 від 19.10.1994 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради народних депутатів, згаданим рішенням №3 від 18.05.2009 року комісією з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради Львівської області було скасовано п.2 рішення №1383 від 19.10.1994 року комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради народних депутатів, яким було зобовязано Вороняцьку сільську раду народних депутатів повернути спадкоємцям першої черги п. Савчук Анастасії Іванівни хату в с.Вороняки, натурою. В обґрунтування вказаного рішення №3 від 18.05.2009 року комісія вказала, що на час винесення рішення №1383 від 19.10.1994 року в будинку в с.Вороняки на вул. Гнучкій, 65 були зареєстровані та проживали ОСОБА_6В та її неповнолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11, тобто будинок був зайнятий, а тому згідно ст. 5 Закону Україну «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вважають, що таке підлягає скасуванню.

Позивачі вважають, що у комісії не було підстав для прийняття вказаного рішення, оскільки ОСОБА_6 хоча і фактично проживала у будинку на час винесення рішення №1383 від 19.10.1994 року, юридично права на проживання у вказаному будинку не мала, а тому будинок зайнятий у понятті вказаному у ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» не був. Враховуючи вказане рішення №1383 від 19.10.1994 року було законним, а тому рішення №3 від 18.05.2009 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Як вбачається із змісту ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Відповідно до п. 9 Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні»реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього Закону особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилучених у них будинків, майна (стаття 5). Можливість повернення реабілітованому будинку (його частини) в натурі вирішується з урахуванням конкретних обставин: правомочного проживання там громадян, більшого порівняно з його вартістю розміру затрат на перебудову, потреби у продовженні його використання для соціальних потреб (дитячих закладів, лікарень тощо). Не можуть бути повернені жилі будівлі, будинки реабілітованому (його спадкоємцям першої черги), якщо первинному набувачу вони були передані правомірно і знаходяться у його власності або перебудовані у нежилі будівлі чи суттєво перебудовані. В разі неможливості повернення будівель чи майна у натурі реабілітованому (його спадкоємцям першої черги) їх вартість відшкодовується установами, організаціями та їх правонаступниками громадянам та їх спадкоємцям, а якщо ці фізичні та юридичні особи та їх правонаступники невідомі - фінансовими органами з коштів

місцевого бюджету у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Склад майна, яке підлягає поверненню реабілітованому, встановлюється на підставі документів про його вилучення і реалізацію з архівів та інших установ. Майно (або його компенсація) повертається спадкоємцям першої черги реабілітованого в разі подання свідоцтва про право на спадщину, яке відкривається з дня прийняття про це рішення районною Комісією з питань поновлення прав реабілітованих. Коло спадкоємців першої черги визначається на день винесення цього рішення. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріальними конторами достроково на підставі відповідного рішення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих, яке має містити відомості про склад спадкового майна (або суму його відшкодування у мінімальних заробітних платах), перелік документів, на підставі яких встановлена належність громадянина до кола спадкоємців першої черги, та документів, згідно з якими встановлено факт смерті спадкодавця. В разі появи спадкоємців першої черги реабілітованого вони мають право отримати свою частку (відшкодування вартості) у спадкоємця, який оформив на своє ім'я спадкове майно (компенсацію), а при невирішенні цього питання між особою - звернутися до суду. Питання про спадкування жилого будинку при появі інших спадкоємців першої черги вирішується у судовому порядку.

Згідно змісту п. 12 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін і доповнень до Положення про порядок виплати компенсацій, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам та до Положення про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих» від 18.02.1993 року №112 вилучені будівлі та інше майно (якщо будинок не зайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель і майна.

Із пояснень осіб, що беруть участь у справі; рішення виконавчого комітету Вороняцької сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області №70 від 16.09.1986 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_6»; рішення виконавчого комітету Вороняцької сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області №70 від 16.09.1986 року «Про купівлю-продаж житлового будинку в селі Вороняки по вул. Гнучка №65»; листів Вороняцької сільської ради №27 від 17.02.2009 року, №213 від 30.09.2010 року, №216 від 6.10.2010 року; листів Золочівського РВ ГУМВС України у Львівській області №4477 від 5.10.2010 року та №4568 від 5.11.2010 року; будинкової книги будинку №65 на вул. Гнучкій у с.Вороняки Золочівського району Львівської області; довідок, виданих Вороняцькою сільською радою №365 від 18.04.1996 року про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, №738 від 10.07.2008 року, №182 від 12.02.2009 року; матеріалів інвентаризаційної справи на буд. 65 на вул. Гнучкій в с.Вороняки Золочівського району Львівської області судом встановлено, що з 20.01.1983 року третя особа ОСОБА_6 зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Згадана особа проживає у згаданому житловому будинку на законних підставах. Вказане підтверджується, зокрема, згаданим рішенням від 16.09.1986 року №70, згідно якого дозволено, тимчасово до 1.05.1987 року проживати в шкільному приміщенні Вороняківської восьмирічної школи вчительці ОСОБА_6 в звязку із відсутністю вільного житлового фонду. Жодних рішень про надання іншого житла ОСОБА_6 взамін згаданого тимчасового, виселення її із вказаного житла з наданням іншого житла чи без надання такого суду не представлено. Тому ОСОБА_6 проживала та на даний час проживає у спірному будинку законно. Вороняцькою сільською радою дійсно не приймалось рішення про надання права ОСОБА_6 на приватизацію вказаного будинку чи його частини, про що вказували позивачі як про обставину, що свідчить про незаконність проживання у спірному будинку ОСОБА_6 Проте, вказане жодним чином не свідчить про незаконність проживання ОСОБА_6 у спірному будинку. Так, оскільки ОСОБА_6 проживає у будинку тимчасово, на час відсутності вільного житлового фонду, то вона і не вправі приватизувати вказане житло відповідно до норм ЖК України. Натомість виконавчим комітетом було прийняте рішення про продаж їй частини вказаного будинку, а саме 33/50 частини, що собою складають квартиру №2 вказаного будинку, що знов же ж свідчить про законність проживання у будинку ОСОБА_6 та намагання виконавчим комітетом сільської ради вирішити житлове питання ОСОБА_6

Враховуючи вказане на час прийняття п.2 рішення №1383 від 19.10.1994 року комісією з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради народних депутатів житловий будинок №65 на вул. Гнучкій в с.Вороняки Золочівського району Львівської області (колишнє шкільне приміщення) дійсно був зайнятий, а тому рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Золочівської районної ради №3 від 18.05.2009 року про скасування п.2 згаданого рішення, як такого, що було прийнято з порушенням ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» є законним та обґрунтованим та підстав для його скасування немає.

Враховуючи вказане у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 до Золочівської районної ради Львівської області, з участю третіх осіб ОСОБА_6, Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання дій протиправними та скасування рішення слід відмовити

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 104, 159-163, 167 КАС України, ст.ст. 5, 9 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», п.9 Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», п. 8-29 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін і доповнень до Положення про порядок виплати компенсацій, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам та до Положення про комісії Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих» від 18.02.1993 року №112, ст.ст. 4-6, 9, 16, 51, 61, 63, 132-1, 132-2 ЖК України, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2 до Золочівської районної ради Львівської області, третіх осіб ОСОБА_6, Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги особами, що беруть участь у справі та були присутніми при її проголошенні 10-денний строк з дня проголошення постанови, особами, що беруть участь у справі та не були присутніми при її проголошенні в 10-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя :