Справа № 2-а/1970/624/11
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/624/11

"01" лютого 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Данилевич Н.А. , судді Мірінович У.А. , судді Мандзію О.П.

при секретарі судового засідання Данилевич Н.А.

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засідані в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва ОСОБА_2М Голова ліквідаційної комісії Державного комітету України з питань регуляторноі політики та підприємства,перший заступник ГОлови про визнання протиправним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва про визнання протиправним та скасування наказу № 149 від 28.05.2010 «Про припинення представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як вбачається з оскаржуваного наказу, відповідач при його ухваленні керувався низкою нормативно-правових актів, перелік яких зазначений у мотивувальній частині наказу, які не містять підстав для ліквідації територіальних органів Держкомпідприємництва. Позивач зазначає, що повноваження Голови Держкомпідприємництва щодо ліквідації юридичних осіб дійсно визначені Положенням про Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, затвердженим постановою Кабміну України від 26.04.07 р. № 667, згідно з п. 10 якого голова Держкомпідприємництва приймає рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держкомпідприємництва, затверджує положення про них / статути/. Так як зазначене Положення про Держкомпідприємництво не уповноважує відповідача приймати рішення про ліквідацію територіальних органів в областях, то можливо стверджувати, що відповідач при виданні оскаржуваного Наказу № 149 вийшов за межі наданих йому повноважень. На думку позивача, зазначений Наказ порушує конституційне право громадян, у т.ч. позивача, брати участь в управлінні державними справами, місцеві органи виконавчої влади та територіальні органи центральних органів виконавчої влади в Запорізькій області не зможуть здійснювати функцію із прийняття регуляторних актів, а також функція нагляду за регуляторною діяльністю регуляторних органів Запорізької області залишиться не реалізованою. Тому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 149 від 28.05.2010 «Про припинення представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області».

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, наполягає на ньому та просить суд його задовольнити.

Представником відповідача подані заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких позовні вимоги ним не визнані у повному обсязі та відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Свої пояснення представник відповідача обґрунтовує тим, що вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Крім того, з 23.07.2010 ОСОБА_1 звільнено з посади голови представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області, про що видано наказ № 411к від 19.07.2010. Наказ № 149 від 28.05.2010 «Про припинення представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області»не містить ознак протиправності та не виключає можливості подальшого існування територіальних органів Держкомпідприємництва, створення нової, ефективної та оптимальної моделі таких органів. Тому відповідач просить суд відмовити позивачу в його позові.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи за довіреністю також не визнав позову, просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позову, як необґрунтованому.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України субєкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови Держкомпідприємництва №149 від 28.05.2010 «Про припинення представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області»на виконання Доручення Кабінету Міністрів України від 21.04.2010 №22044/0/1-10 щодо скорочення видатків та Доручення Кабінету Міністрів України від 03.07.2010 №39074/2/1-10 щодо зобовязання керівників центральних органів виконавчої влади подати пропозиції по оптимізації функцій, повноважень, діяльності, штатної чисельності територіальних органів, що належать до сфери їх управління, припинено шляхом ліквідації Представництво державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області, створено комісію з ліквідації представництва, головою якої в теперішній час є ОСОБА_3

Наказом № 411-к від 19.07.2010 ОСОБА_1 звільнено з 23.07.2010 з посади Голови представництва державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва у Запорізькій області згідно з п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх службових обовязків.

Твердження позивача про те, що оскаржуване рішення відповідача від 28.05.10 р. прийнято з перевищенням його повноважень, суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державний комітет України з питань регуляторної політики та представництва, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2007 року №667 (далі за текстом Положення №667), Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва (далі - Держкомпідприємництво) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України.

Згідно пункту 2 Положення №667 Держкомпідприємництво у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції і законів України, актами Кабінету Міністрів України та цим Положенням.

Пунктом 8 Положення №667 встановлено, що Держкомпідприємництво очолює Голова, якого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Відповідно до підпунктів 9 та 10 пункту 9 Положення №667 Голова Держкомпідприємництва призначає в установленому порядку на посаду та звільняє з посади керівників територіальних органів Держкомпідприємництва; приймає рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держкомпідприємництва, затверджує положення про них (статути).

Представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Представництво) відповідно до вимог пункту 1 Положення про представництво Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва від 28.12.2004 № 148 (далі за текстом Положення №148), підпорядковані і підзвітні Державному Комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та є його територіальними органами.

Згідно пункту 8 Положення №148 представництво очолює голова, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Держкомпідприємництва, а в разі тривалої відсутності Голови - особою, на яку покладено виконання обов'язків Голови, за погодженням відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, головами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Посилання позивача на порушення відповідачем ч.2 п.1 та п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1996 за №170 «Про порядок діяльності комісії для ліквідації міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади»спростовується наступним.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1996 за №170 «Про порядок діяльності комісії для ліквідації міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади» встановлює порядок діяльності комісії для ліквідації міністерства, іншого центрального органу державної виконавчої влади, проте не регулює відносини щодо ліквідації територіальних органів центральних органів виконавчої влади.

Згідно з ч.1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до ч.1 ст.60 Господарського кодексу України ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з частиною 1 статті 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

Суб'єктами управління об'єктами державної власності, відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про управління обєктами державної власності»від 21.09.2006 за № 185-V є: Кабінет Міністрів України; Фонд державного майна України; міністерства та інші органи виконавчої влади (далі - уповноважені органи управління); органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); юридичні та фізичні особи, які виконують функції з управління корпоративними правами держави (далі - уповноважені особи); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про управління обєктами державної власності»уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності.

З системного аналізу вказаних вище нормативно-правових актів вбачається, що Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва є уповноваженим органом управління своїми структурними підрозділами, зокрема представництвами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а відтак, уповноважений приймати рішення щодо ліквідації представництва.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржуваний позивачем наказ № 149 від 28.05.2010 було ухвалено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відтак, підстави для задоволення адміністративного позову у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 160, 163 КАС України, п.п. 1, 2, 8, 9,10 Положення про Державний комітет України з питань регуляторної політики та представництва, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2007 року №667, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності»від 21.09.2006 за № 185-V, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, треті особи: Голова державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва ОСОБА_4, Представництво Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу № 149 від 28.05.2010 р. відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання

1.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ххххххххх Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня постановлення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги у порядок і строк, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.