Справа № 2-а-2259/10/0270
Суддя: Курко Олег Петрович
Дата ухвалення: 2010-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2010 р. Справа № 2-а-2259/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Курко Олега Петровича,

при секретарі судового засідання: Савченко Олені Олегівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали справи

за позовом: Головного управлінння статистики у Вінницькій області

до: Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області

про: скасування окремих положень листа-вимоги

ВСТАНОВИВ :

Головне управління статистики у Вінницькій області звернулось до суду з адміністративним позовом до контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про скасування окремих положень викладених у листі-вимозі відповідача № 02-08-20-14/2570 від 23.04.2010р. щодо обовязку ініціювання перед ДКСУ повернення зайво перерахованих коштів за попередній період.

Позов мотивовано правомірністю дій Головного управління статистики у Вінницькій області щодо перерахування коштів до Державного комітету статистики України відповідно до наказу № 116 від 21.04.2003р.

Відповідач - Контрольно-ревізійне управління у Вінницькій області вимоги позивача не визнав з підстав, викладених письмово та доданих до матеріалів справи. Зазначив, що позивач безпідставно перераховував до ДКСУ 20 відсотків коштів від надходжень за здане в оренду майно на підставі наказу Держкомстату № 116 від 21.04.03, оскільки останній суперечить правовим актам, що мають вищу юридичну силу, зокрема п.п. 2 п. 3 постанови КМ України від 15.05.2002р. № 659 "Про затвердження переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання" (далі - Постанова 659) в частині спрямування отриманих коштів, та Порядку використання коштів, отриманих органами державної влади від надання ними послуг відповідно до законодавства та їх розміри, затвердженою постановою КМ України від 25.06.2001р. № 702 ( далі - Постанова 702).

За таких обставин представники відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, судом встановлено, що контрольно-ревізійним управлінням у Вінницькій області в березні 2010 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Головного управління статистики у Вінницькій області за період 2007-2009 роки, за результатами якої складено акт від 22.03.2010р. № 08-07/10.

Під час проведення зазначеної ревізії відповідачем встановлено, що при незабезпеченні фінансовими ресурсами основної діяльності Управління, з порушенням вимог ст. 51 Бюджетного кодексу України, п. 3 Переліку № 659, Постанови № 702 внаслідок перерахування протягом 2007 - 2009 років коштів спеціального фонду вищестоящим органам (ДКСУ) у вигляді щомісячних планових відрахувань, управлінням втрачено доходів в сумі 52,16 тис. грн.

За результатами здійсненого контролю, відповідач надіслав на адресу позивача обовязкові вказівки від 23.04.2010р. № 02-08-20-14/2570, якими вимагав від останнього, поряд з іншим, ініціювати перед ДКСУ повернення зайво перерахованих коштів в сумі 52,16 тис. грн.

Про вжиті заходи та виконання даних вимог було необхідно повідомити орган контролю не пізніше 28.05.2010 р.

Визнаючи вимоги позивача обґрунтованими суд виходить з наступного.

Головне управління статистики у Вінницькій області відповідно до власного Положення, затвердженого наказом Держкомстату від 13.04.2004р. № 202 є територіальним органом державної статистики і безпосередньо підпорядковане Держкомстату України. У своїй діяльності управління статистики керується Конституцією України, чинними нормативно-правовими актами, зокрема і наказами Держкомстату України ( п. 2 Положення).

21.04.2003р. Державний комітет статистики України своїм наказом № 116 затвердив Порядок перерахування територіальними органами державної статистики власних надходжень Державного комітету статистики та їх перерозподілу (далі - Наказ № 116), відповідно до пунктів 2.1, 2.2 якого на позивача покладено обовязок щомісячно перераховувати на спеціальний реєстраційний рахунок центрального апарату Держкомстату кошти в розмірі 20 відсотків від суми надходжень за здане в оренду державне майно.

На виконання вимог даного Порядку позивачем протягом 2007 - 2009 років з коштів, отриманих в якості орендної плати здійснювались щомісячні планові відрахування до ДКСУ на загальну суму 52,16 тис. грн.

В судовому засіданні встановлено, що причиною виникнення даного спору є застосування до одних і тих же правовідносин різних правових норм, що дає можливість сторонам їх неоднозначно тлумачити.

Так, відповідач наголошує, що перерахування позивачем грошових коштів згідно Наказу № 116 суперечить підпункту 2 пункту 3 Постанови № 659 та Постанови № 702. Однак з таким висновком погодитись категорично неможливо.

Пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2002р. № 659 "Про затвердження переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямів використання" визначає напрями використання власних надходжень бюджетних установ. Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок використання коштів, отриманих органами державної влади від надання ними послуг відповідно до законодавства та їх розміри" від 25.06.2001р. № 702 встановлено порядок спрямування та розмір коштів отриманих органами державної влади від надання послуг, згідно якої на організацію надання послуг спрямовується 100 відсотків коштів, одержаних на платній основі. При цьому відповідальність за цільове використання зазначених коштів несе головний розпорядник бюджетних коштів.

Наказ № 116 був розроблений Держкомстатом як головним розпорядником бюджетних коштів, з урахуванням положень наказу Державного казначейства України від 25.05.2004р. № 89 "Про затвердження порядку обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету (далі - Наказ 89), пункт 11.5 якого передбачає можливість перерахування підвідомчим установам коштів власних надходжень.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що Постанова 659 як і Постанова 702 містять лише загальні норми щодо порядку використання та спрямування власних надходжень отриманих від надання послуг, та не містить жодних застережень щодо можливості перерахування таких коштів підвідомчій установі на виконання обовязку, передбаченого нормативно-правовим актом.

Спеціальними по відношенню до позивача є правові норми Наказу № 116, які безпосередньо встановлюють обовязок територіальних органів державної статистики перерахування визначеного відсотка коштів від суми власних надходжень за здане в оренду державне майно, з послідуючим перерозподілом таких коштів на підставі розрахункової потреби органів статистики. Тобто напрям використання щомісячних відрахувань, здійснених позивачем, в розрізі Постанови 659 і Постанови 702 головним розпорядником не змінюється.

Наказ № 116 є чинним, відповідає вимогам законодавства, а тому підстав для його невиконання в позивача не має, тим більше про неухильність його суворого дотримання було наголошено в листі Держкомстату № 19-9/69 від 22.04.2003р.

Суд також звертає увагу і на ту обставину, що Головне управління статистики у Вінницькій області до прийняття рішення про звернення до суду з позовом, вживаючи заходи по виконанню вимоги контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області № 02-08-20-14/2570 від 23.04.2010р. ( в частині, що є предметом даного позову) листом від 23.04.2010р. № 15/40-206/163 ініціювало перед Держкомстатом повернення перерахованих коштів згідно Наказу № 116, однак отримало мотивовану відмову з цього приводу.

З огляду на викладене, перерахування позивачем 20 відсотків коштів власних надходжень Державному комітету статистики України на виконання Наказу № 116 є правомірним та відповідає вимогам діючого законодавства. А викладені в акті ревізії № 08-07/10 від 22.03.2010р. та листі-вимозі № 02-08-20-14/2570 від 23.04.2010р. висновки з цього приводу зроблені відповідачем при невірному, на власний розсуд тлумаченню правових норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача викладені у запереченнях проти позову судом не беруться до уваги оскільки не відповідають встановленим обставинам справи, а питання про визнання Наказу Держкомстату від 21.04.2003р. № 116 протиправним та таким, що не підлягає виконанню територіальними органами державної статистики не відноситься до передбачених ст. 162 КАС України повноважень суду при вирішенні справи.

Таким чином пункт 2 вимоги КРУ у Вінницькій області № 02-08-20-14/2570 від 23.04.2010р. в частині зобовязання позивача ініціювати перед ДКСУ повернення зайво перерахованих коштів в сумі 52,16 тис. грн. підлягає скасуванню, а відповідно позов задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 2 листа-вимоги КРУ у Вінницькій області від 23.04.2010р. № 02-08-20-14/2570 в частині зобовязання Головне управління статистики у Вінницькій області ініціювати перед Державним комітетом статистики України повернення зайво перерахованих коштів в сумі 52,16 тис. грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь Головного управління статистики у Вінницькій області 3,40 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 06.07.10

Суддя Курко Олег Петрович

01.07.2010