Справа № 2-а-365/10
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Деснянський районний суд м.Чернігова
Справа №2-а-365/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

Головуючого-судді Литвиненко І.В.

При секретарі: Шульга Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2008 рік, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова (далі - УПФУ в Деснянському районі міста Чернігова) про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2008 рік.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни та відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй щомісячно повинна підвищуватися пенсія на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Всупереч того, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені частиною 2 статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами, розмір пенсії щомісячно протиправно не підвищувався на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов, в яких позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити, а також просить розглянути справу без участі представника відповідача. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідач зазначив, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться з державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. З цього Відповідач робить висновок, що зазначений мінімальний розмір пенсії за віком для перерахунків чи підвищення пенсій не застосовується. Також просить застосувати термін позовної давності відповідно до статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути спір по суті у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Позивач народилась 05 серпня 1940 року і є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

УПФУ в Деснянському районі міста Чернігова не заперечує того факту, що позивач дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», редакція якої діяла до 1 січня 2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального Закону, є дітьми війни.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, сий би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд не бере до уваги положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується включно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на гримання пенсії і щомісячного підвищення на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як е передбачається статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За мови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на думку суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на тримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нрмативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107 текст статті 6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції набрала чинності з 01 січня 2008 року: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України «У справі за конституційними поданнями повного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України)» від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідач наполягає на застосуванні строків звернення до адміністративного суду що статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позивачу слід мовити в задоволенні стягнення суми за періоди з 22 травня 2008 року по 22.11..2008 су включно, так як суд не вбачає поважних причин пропущення строку звернення до іу та із заявою про поновлення строків позивач не зверталась. До суду ОСОБА_1 звернулась 23 листопада 2009 року.

Суд вважає, що невиплачена позивачу щомісячна державна соціальна допомога, як дитині війни підлягає стягненню, враховуючи те, що право на отримання щомісячної плати до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», не залежить від розміру доходів одержувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер, тому одягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати недоплаченої пенсії як дитині війни з 26.11.2009 року по 31 грудня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що УПФУ в Деснянському районі міста Чернігова було виплачено позивачу підвищення до пенсії як дитині війни за період з січня по грудень 2008 року у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів країни» встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у розмірі 470 грн., ) починаючи з 01 січня 2008 року щомісячно виплачувалась надбавка у розмірі 47,00 грн., з 01 квітня 2008 року прожитковий мінімум 481 грн. - надбавка у розмірі 48,10 грн., з 01 липня 2008 року прожитковий мінімум 482 грн. - надбавка у розмірі 48,20 грн., з 1 жовтня 2008 року прожитковий мінімум 498 грн. - надбавка у розмірі 49,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 7 - 14, 99, 100, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду раїни в Деснянському районі міста Чернігова про визнання дій протиправними та пов'язання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2008 ки задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. рнігова щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі ншому, ніж встановлено ст.6 Законом України "Про соціальний захист дітей війни" за ріод з 23.11.2008р. по 31.12.2008 року - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням їй розміру як дитині війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», з 23 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 ясу і здійснити відповідні виплати на користь позивача за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн 40 коп. судових витрат.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складання постанови в повному обсязі, пеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя