Справа № 2а-1870/5842/11
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/5842/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коробчук Ю.М.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №2a-1870/5842/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС"

до Сумської митниці

про скасування актів та стягнення коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАКС" (далі по тексту позивач, ТОВ "БАКС") звернулось до суду з позовом до Сумської митниці (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- скасувати рішення Сумської митниці про визначення митної вартості товарів №80500006/2011/000680/1 від 29.07.2011 р. та картки відмови в прийнятті, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092 від 29.07.2011 р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача 15782,27 грн. збитків, завданих його незаконним рішенням

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 06.07.2011 р. між TOB "БАКС" м. Шостка та польським нафтовим концерном "ОРДЕН CA." (Polski Koncern Naftowy ORLEN S.A.) Польща було укладено Контракт на продаж №PL/610188201/11/0023, згідно якого постачальник (він же і виробник) зобов'язався поставити позивачу на умовах передплати хімічну продукцію -моноетиленгліколь (далі по тексту - товар) в кількості 67 тон, за ціною 840,00 Євро за тону, якістю, відповідно специфікації постачальника, на умовах FCA-Плоцьк Польща, згідно Інкотермс-2000 на протязі червня 2011 р.

07.06.2011 р. постачальником було виставлено позивачу рахунок (Proforma Invoice) №PL/610188201/11/0023/001 на 67 тон товару за ціною 840,00 Євро на загальну суму 56280,00 Євро. За платіжними дорученнями в іноземній валюті №21 від 08.06.2011 р. та №22 від 10.06.2011 р. вказаний рахунок було оплачено, чим позивач здійснив передплату за контрактом № PL/610188201/11/0023. 20.06.2011 р. постачальник відвантажив позивачу в його транспорт партію зазначеного товару, фактична кількість якого склала 23400 кг.

Товар надійшов позивачу 22.06.2011 р. цей факт підтверджують супровідні документи: міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 015467; рахунок (Invoice) №PL/610188201/11/0023/3 від 20.06.2011 на 23400 кг. моноетиленгліколю по 840,00 Євро за тону на загальну суму 19656,00 грн., що відповідає фактично отриманій партії товару; сертифікат походження (Certificate of origin) № PL/MF/AD 0006568; сертифікат якості (Quality certificate) control number-1 IFEN/13464/13465.

За заявою позивача №85 від 22.06.2011 р. до Сумської митниці, згідно Акту №00/065/1/042 про розміщення товарів і транспортних засобів на тимчасове зберігання під митним контролем на СТЗ від 22.06.2011 року, посадова особа відповідача в присутності представника позивача провела митний огляд вантажу та розмістила його на тимчасове зберігання на склад тимчасового зберігання (СТЗ), який належить позивачу та знаходиться на його території. Термін тимчасового зберігання визначений до 22.09.2011 р.

29.07.2011 р. декларантом було подано до відділу митного оформлення №5 відповідача декларацію митної вартості (ДМВ-1) №805000015/2011/001740 від 29.07.2011 р. та митну декларацію (МД-2) за тим же номером. Згідно вказаних документів митна вартість цієї партії товару була визначена в розмірі 20173,64 Євро, що, за встановленим на 29.07.2011 р. курсом 11,366931, відповідає 229312,40 грн. Ця сума складається з ціни договору, - суми фактично сплаченої за товар 19656,00 Євро, або 223428, 40 грн., за кусом, та витрат на транспортування товару 5884,00 грн.

Після отримання вказаних митних декларацій відповідач, з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 р., письмово затребував у позивача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Зокрема вимагалося надати:

-каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

-інформація зовнішньоторговельних організацій про вартість товару та/або сировини.

Усі інші вимоги відповідача, крім трьох вище вказаних, позивачем було негайно виконано. Однак, відповідач приймає рішення про визнання митної вартості товарів №805000006/2011/000680/1, яким змінено митну вартість товару з заявленої позивачем в ДМВ-1 20173,64 Євро на 22316,58 Євро, таким чином, підвищуючи митну вартість на 2142,94 Євро.

З пункту 33 Рішення вбачається, що підвищення митної вартості відбулося в зв'язку з тим, що відповідач використав другий метод обчислення митної вартості товару (ст. 268 Митного Кодексу України), тобто метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. У цьому пункті зазначено "Перший метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально". Там же вказано, що "Митним органом з декларантом проведена консультація, підстави узгоджено", що вказує на те, що декларант, начебто дав згоду на застосування другого методу обчислення митної вартості.

29.07.2011 р. після видання рішення про визнання митної вартості товарів №805000006/2011/000680/1, відповідач видав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092, в якій зазначено, що митна декларація №805000015.2011.001740 не може бути прийнята в зв'язку з необхідністю внесення змін до граф 44, 12, 45, 46, 47 ВМД з урахуванням Рішення про визначення митної вартості.

Позивач вважає рішення про визнання митної вартості товарів №805000006/2011/000680/1 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092 від 29.07.2011 р. незаконними та такими, що підлягають скасуванню оскільки відповідач не мав жодних підстав для переходу на другий метод обчислення митної вартості.

Ст. 266 Митного Кодексу України передбачає шість методів визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Першим методом є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). У ч. 2 ст. 266 Митного Кодексу України чітко вказано, що основним є перший метод визначення митної вартості. Частина 3 цієї ж статті передбачає можливість переходу на другий та третій спосіб визначення митої вартості лише в разі неможливості її визначення за першим методом і при обов'язковій умові, - попередній консультації з декларантом про обґрунтування вибору підстав переходу на другий чи третій метод.

Ст. 267 Митного Кодексу України визначає, що митною вартістю за ціною договору, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена за товар, скорегована у відповідності з іншими затратами. В даному випадку такими затратами є затрати на доставку, - транспортування Товару, що передбачено п. 5 ч. 2 ст. 267 Митного Кодексу України.

Пункт 7 Постанови Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 р. чітко визначає перелік документів, які повинен подати до митного органу декларант для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів. Усі необхідні документи у встановлений термін були подані декларантом відповідачу. Не дивлячись на це, останній затребував у декларанта додаткові документи вказані вище.

Пункт 14 Постанови Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006 р. визначає, "якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством". При прийнятті рішення у розпорядженні відповідача знаходилися надані позивачем документи, які достовірно підтверджують кількість, якісь, походження Товару, його ціну та розмір фактично сплачених за нього коштів, а також якусь "цінову інформацію", до речі не на багато відмінну від ціни товару. На думку позивача, при таких вихідних даних об'єктивним є застосування першого методу визначення митної вартості.

Крім того, як зазначалося вище, ч. 2 ст. 266 Митного Кодексу України передбачає проведення обов'язкових консультацій з декларантом з приводу обґрунтування підстав переходу на другий або третій метод обчислення митної вартості. Такі консультації з декларантом відповідач не проводив. Проводилися консультації з приводу надання додаткових документів, в ході яких йому пообіцяли вирішити питання позитивно та запропонували зробити в нижній частині аркушу напис "Проведено консультації з ВКМВ та КТ". Після вчинення такого напису на документі, а також напису дати, фамілії та ініціалів, підпису та відтиску печатки декларанта, йому було запропоновано дописати "Підстави узгоджено". Декларант вважаючи, що мова йде про позитивне вирішення питання погодився і зробив такий напис.

Консультації з ВКМВ та КТ Сумської митниці декларант проводити не міг тому, що цей відділ знаходиться в м. Суми, а митне оформлення товару відбувалося в м. Шостка. Напис "Підстави узгоджено" зроблений після підписання напису "Проведено консультації з ВКМВ та КТ", оскільки він знаходиться за підписом та відтиском печатки декларанта. Таким чином, відомості про проведені консультації є фальсифікованими.

Стаття 80 Митного Кодексу України вимагає від митного органу "у разі відмови у митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган зобов'язаний видавати заінтересованим особам письмове повідомлення із зазначенням причин відмови та вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення та пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України".

Також, згідно ч. 2 п. 3 "Порядку оформлення й використання Карток відмови затвердженого Наказом ДМСУ № 1227 від 12.12.2005 року передбачає наявність в картці відмови посилання на конкретні норми законодавства України, які порушені і стали причиною відмови у митному оформленні товарів. У Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092 від 29.07.11 відсутні посилання на конкретні норми законодавства України які порушені, що унеможливлює митне оформлення товару. В картці відмови містяться посилання лише на ті вимоги законодавства, які регламентують дії декларанта після відмови в прийнятті декларації.

Таким чином, Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092 від 29.07.2011 р. оформлена з порушенням норм чинного законодавства та вимог ДМСУ до оформлення Карток відмови в прийнятті митних декларацій і підлягає скасуванню.

Крім згаданої вище партії товару, згідно Контракту на продаж №РL/610188201/11/0023, 14.06.2011 р. позивач отримав від постачальника ще дві партії. Отримання цих партій товару підтверджується аналогічними пакетами документів, що і описана вище. Фактично було отримано 21960 кг. товару на суму 18446,40 Євро та 21300 кг. на суму 17892,00 Євро.

14.06.2011 р., згідно заяв №83 та №84 та Актів №00/065/1/039 та №00/065/1/040, відповідачем здійснено митний огляд товару та розміщено його на відповідальне зберігання під митним контролем на СТЗ, що належить позивачу.

29.07.2011 р. позивач прийняв рішення розмитнити весь товар, отриманий за контрактом № РL/610188201/11/0023 і його декларант підготував пакети документів для його митного оформлення. Але відповідачем було прийнято для митної обробки лише одна партія, по якій і було відмовлено в митному оформленні. На теперішній час, в зв'язку з прийняттям відповідачем Рішення про визнання митної вартості товарів №805000006/2011/000680/1 від 29.07.2011 р., розмитнення цих двох партій можливе лише з урахуванням цього Рішення, за встановленою ним митною вартістю, що передбачено п. 7 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2011 р.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям відповідачем протиправних рішень, позивач потерпає збитки, пов'язані з використанням кредитних коштів. Товар було придбано за кредитні кошті, а дії відповідача, призвели до блокування руху товару, що не дає можливості позивачу його реалізувати та повернути банку кредитні кошти.

Виходячи з викладеного, в результаті протиправних дій відповідача позивач поніс матеріальні збитки в розмірі 15782,27 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає прийняте відповідачем рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченні (а.с. 88-93).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.07.2011 р. Сумською митницею прийнято рішення про визнання митної вартості товарів №805000006/2011/000680/1 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №805000015/1/00092 (а.с. 34,35-36).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що 06.07.2011 р. між TOB "БАКС" м. Шостка та польським нафтовим концерном "ОРДЕН CA." (Polski Koncern Naftowy ORLEN S.A.) Польща укладено Контракт №PL/610188201/11/0023, згідно якого постачальник (він же і виробник) зобов'язався поставити позивачу на умовах передплати хімічну продукцію -моноетиленгліколь (далі по тексту - товар) в кількості 67 тон, за ціною 840,00 Євро за тону, якістю, відповідно специфікації постачальника, на умовах FCA-Плоцьк Польща, згідно Інкотермс-2000 на протязі червня 2011 р (а.с. 13-14).

07.06.2011 р. постачальником виставлено позивачу рахунок (Proforma Invoice) №PL/610188201/11/0023/001 на 67 тон товару за ціною 840,00 Євро на загальну суму 56280,00 Євро.

10.06.2011 року позивачем було оплачено вказаний рахунок за платіжними дорученнями в іноземній валюті №21 та №22 (а.с. 16-17).

22.06.2011 р. моноетиленгліколь надійшов позивачу, що підтверджується супровідним документ: міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 015467; рахунком (Invoice) №PL/610188201/11/0023/3 від 20.06.2011 року на 23400 кг. моноетиленгліколю по 840,00 Євро за тону на загальну суму 19656,00 грн., що відповідає фактично отриманій партії товару; сертифікат походження (Certificate of origin) № PL/MF/AD 0006568; сертифікат якості (Quality certificate) control number-1 IFEN/13464/13465 (а.с. 18-24).

Відповідно до статті 265 Митного Кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів та має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Згідно зі статті 42 Митного кодексу України під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України від 09.04.2008 року № 339 (далі - Порядок контролю митної вартості), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та (або) комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Відповідно до пункту 3 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 24.06.2009 року № 602, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень митний орган повинен використовувати спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України.

В результаті порівняння зазначеного моноетиленгліколю із рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів встановлено заниження на 15 % заявленої позивачем митної вартості товару «моноетиленгліколь» у вантажній митній декларації № 805000015/11/001740 від 29.07.2011 року (1,2 дол. США/кг) у порівнянні до митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже було здійснене самим же позивачем у того самого виробника 14.12.2010 року (1,4 дол. США/кг), що підтверджується витягом з бази даних цінової інформації Єдиної інформаційної автоматизованої системи Державної митної служби України (а.с.94).

Так, в процесі перевірки заявленої позивачем у зазначених ВМД митної вартості товарів крім заниженого рівня митної вартості товару встановлені порушення та невідповідності між відомостями, що містилися в наданих документах, а саме:

а) позивачем не надані банківські платіжні документи (хоча рахунок сплачено), які є обов'язковими для подання при декларуванні митної вартості, чим порушено вимоги пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766;

б) позивачем не надано калькуляцію транспортних витрат (які включаються до складу митної вартості), яка є обов'язковою для подання при декларуванні митної вартості, чим порушено вимоги пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 затверджено Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (далі - Порядок декларування митної вартості).

Пунктом ІІ Порядку декларування митної вартості, на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Відповідачем було запропоновано позивачеві відповідно до вимог пунктів 7, 8 та ІІ Порядку декларування митної вартості додатково надати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару:

1)банківські платіжні документи;

2)калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

3)експортну вантажну митну декларацію країни відправлення;

4)відомості про якісні характеристики товару;

5)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми -виробника товару.

7)інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Вимоги про надання документів зафіксовані в деклараціях митної вартості №805000009/2011/001153 та № 805000015/2011/001740 і засвідчені печаткою та підписами інспектора митниці і декларанта.

Проте, позивачем надано лише банківське платіжне доручення від 08.06.2011 року №21 на суму - 18648,00 євро, тоді як сума за рахунком-фактурою (інвойсом) від 20.06.2011 року складає 19 656,00 євро, а ВМД країни відправлення не містить жодних відміток уповноважених державних органів та посадових осіб.

Таким чином, виходячи зі змісту наданих документів, відомості, які стосуються ціни товару, містять розбіжності, є необ'єктивними, суперечливими та не піддаються обчисленню, а заявлена митна вартість не підтверджується документально.

Відповідно до пункту 10 Порядку декларування митної вартості відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України.

Згідно зі статті 267 Митного кодексу України, використані декларантом відомості повинні піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Пунктом 6 Указу Президента України від 25.08.1994 року встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Таким чином, декларант всупереч частини 10 статті 267 Митного кодексу України при заявлені митної вартості товару використані відомості не підтвердив документально (не надав запитувані митним органом документи), що робить неможливим їх обчислення та відповідно до частини 3 статті 266 Митного кодексу України неможливим застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Пунктом 14 Порядку декларування митної вартості встановлено, що у випадку неподання декларантом в установлений строк додаткових документів або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 266 Митного кодексу України з декларантом була проведена процедура консультацій з метою вибору підстав для визначення митної вартості ознайомленням його з наявною у митниці цінової інформації на ідентичні та подібні товари, що засвідчено підписом та печаткою уповноваженої особи позивача на поданих ним деклараціях митної вартості та спростовує доводи, викладені в позовній заяві, про те що консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості не проводились.

Крім того, в ході таких консультацій з позивачем погоджено підстави для визначення митної вартості товару, що також засвідчено підписом та печаткою уповноваженої особи позивача на поданих ним деклараціях митної вартості (а.с. 96).

Таким чином, Сумська митниця, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України та законами України, а тому підстави для визнання недійсним рішень про визначення митної вартості та карток відмови у митному оформленні товару відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" до Сумської митниці про скасування актів та стягнення коштів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" до Сумської митниці про скасування актів та стягнення коштів відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук

Повний текст постанови складено 18.10.2011 року.