Справа № 2-а-2168/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 р. Справа № 2-а-2168/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

свідка: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: державної податкової інспекції у м. Вінниці

до: суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

про: про стягнення штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі - ДПІ у м. Вінниці) до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2С.) про стягнення штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що працівниками державної податкової адміністрації у Вінницькій області проведено перевірку за дотриманням податкового та валютного законодавства СПД ОСОБА_2, ід. № за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року. За результатами вищезазначеної перевірки посадовими особами позивача встановлено факти порушення відповідачем ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та ст.ст. 1, 2, 3, п.1 ст. 8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", про що складено акт №1206/1721/НОМЕР_1 від 06.05.2009 року. На підставі вказаного акту ДПІ у м. Вінниці прийнято рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій № та № від 28.05.2009 року у сумі 569449,3 грн. та 269,02 грн., відповідно.

У звязку з тим, що СПД ОСОБА_2 не сплатила заборгованість та не здійснила оскарження в адміністративному чи судовому порядку рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № та № від 28.05.2009 року ДПІ у м. Вінниці звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 569718,32 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву з нормативно-документальним обґрунтуванням суду не надала, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду пояснення, що порушення вказані в акті перевірки №1206/1721/НОМЕР_1 від 06.05.2009 року надумані та не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_3 зазначив, що порушення, вказані в акті №1206/1721/НОМЕР_1 від 06.05.2009 року, мали місце під час проведення перевірки дотримання вимог податкового і валютного законодавства СПД ОСОБА_2 за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року. Для проведення об'єктивної перевірки вжито всіх заходів, зокрема: дослідженні надані документи, вивчено рух по банківським рахункам. Досліджені документи та отримана інформація явно вказували на допущені відповідачем порушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 №744333 (а.с. 18) СПД ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим комітетом Вінницької міської ради 12.04.2005 року з присвоєнням ідентифікаційного номеру - НОМЕР_2.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

На виконання вказаної норми Закону України "Про державну податкову службу в Україні", на підставі направлення, виданого ДПІ у м. Вінниці, посадовою особою позивача проведено планову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання платником податків СПД ОСОБА_2 вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, про що складено акт №1206/1721/НОМЕР_2 від 06.05.2009 року (а.с. 12-16).

В ході вказаної перевірки посадовою особою позивача констатовані порушення законодавства, допущені відповідачем, які зазначені у вказаному акті перевірки від 06.05.2009 року, зокрема, вказано про:

1. незастосування відповідачем при здійснені підприємницької діяльності реєстратора розрахункових операцій;

2. здійснення операцій з реалізації товарів за готівкові кошти без одержання відповідного торгового патенту.

На підставі вищезазначених порушень, позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій № від 28.05.2009 року на суму 569449,3 грн., аргументуючи тим, що СПД ОСОБА_2 порушено ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування", та № від 28.05.2009 року на суму 269,02 грн., аргументуючи тим, що відповідачем порушено ст.ст. 1, 2, 3, п.1 ст. 8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

Згідно наданого в ході судового засідання пояснення представника позивача та свідка ОСОБА_3, відповідачка на запрошення ДПІ у м. Вінниці №4213/т/17 від 25.05.2009 року прибула до інспекції, проте відмовилась від підписання та одержання матеріалів документальної перевірки, про що складено акти від 06.05.2009 року (а.с. 9-10).

В ході судового засідання встановлено, що позивачем надсилались відповідачу матеріали перевірки, які вона отримала згідно повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення 19.05.2009 року (а.с. 7), та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, однак, СПД ОСОБА_2 не з'являлась для їх отримання до відділень поштового зв'язку (а.с. 5).

Основні правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в Україні визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до ст. 1 вищезазначеного Закону, реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Згідно ст. 3 Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

- у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України;

- забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

- подавати до органів державної податкової служби звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця;

- надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" тощо.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення вказаних норм протягом періоду, що підлягав перевірці отримано готівку та торгову виручку без проведення коштів через реєстратор розрахункових опре рацій у загальній сумі 113889,86 грн., зокрема згідно виписок банку - 19555,5 грн. та згідно прибуткових касових ордерів - 94334,36 гривень.

За порушення вимог вказаного Закону відповідні органи державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовують фінансові санкції відповідно до ст. 17 того ж Закону, зокрема:

- у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Щодо порушення Закон України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", то судом встановлено, що вказаний Закон визначає порядок патентування торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 1 Закон України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачено, що об'єктом правового регулювання є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг; та суб'єктами правовідносин є юридичні особи та суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, - резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними в цьому Законі видами підприємницької діяльності.

Крім того, згідно вказаної норми Закону патентуванню підлягає торговельна діяльність, що

здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

У судовому засіданні встановлено, що СПД ОСОБА_2 в порушення вказаних норм здійснено оптово-роздрібну торгівлю без одержання торгового патенту, зокрема: 08.08.2008 року, 11.08.2008 року, 12.08.2008 року, 13.08.2008 року, 25.08.2008 року, 26.08.2009 року, 04.09.2008 року, 08.10.2009 року, 16.10.2008 року, 03.12.2008 року, 20.12.2008 року, 26.12.2008 року та 27.12.2008 року.

Статтею 8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачена відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за порушення порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною першою статті 7 цього Закону в розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність застосування ДПІ у м. Вінниці до СПД ОСОБА_2 рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № та № від 28.05.2009 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач не звертався до позивача із скаргою про перегляд рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № та № від 28.05.2009 року.

Оскільки, відповідачем до суду не надано підтвердження сплати штрафних (фінансових) санкцій у повному розмірі, згідно рішень № та № від 28.05.2009 року та звернення до контролюючого органу із скаргою про перегляд вищезазначених рішень, суд прийшов до висновку, що штрафні (фінансові) санкції у сумі 569449,3 грн. та 269,02 грн., відповідно, є правомірними і підлягають сплаті СПД ОСОБА_2

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов ДПІ у м. Вінниці до СПД ОСОБА_2 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій необхідно задовольнити повністю.

Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов державної податкової інспекції у м. Вінниці до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення штрафних (фінансових) санкцій задовольнити повністю.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 569718,32 грн. (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч сімсот вісімнадцять гривень тридцять дві копійки), а саме:

- до місцевого бюджету р/р 0002, код платежу НОМЕР_3, ГУ ДКУ у Вінницькій області, МФО 802015 в сумі 269,02 грн. (двісті шістдесят дев'ять гривень дві копійки);

- до державного бюджету р/р 0002, код платежу НОМЕР_4, ГУ ДКУ у Вінницькій області, МФО 802015 в сумі 569449,3 грн. (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень тридцять копійок).

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 14.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

09.07.2010