Справа № К/9991/90934/11-С
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/9991/90934/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Малиніна В.В.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2011р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення неотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також стягнення з відповідача 127 764,75 грн. неотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні з лав Збройних Сил України.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2011р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2011р., позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Верховної Ради України №1496-ІІІ від 02.03.2000р. ОСОБА_4 обрано безстроково суддею військового суду Черкаського гарнізону.

Указом Президента України «Про переведення суддів» №314/2009 від 13.05.2009р. позивача переведено з посади судді військового місцевого суду Черкаського гарнізону на посаду судді військового місцевого суду Хмельницького гарнізону.

Наказом військового апеляційного суду Центрального регіону №48-к від 28.09.2009р. підполковника юстиції ОСОБА_4 призначено тимчасово виконуючим посаду голови військового місцевого суду Хмельницького гарнізону.

На виконання приписів п.4 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким з 15.09.2010р. ліквідовано військові суди, Міністром оборони України видано наказ №1142 від 25.10.2010р. про звільнення, зокрема, підполковника юстиції ОСОБА_4, судді військового місцевого суду Хмельницького гарнізону з військової служби в запас на підставі п.«г» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із проведенням організаційних заходів).

Згідно з вказаним наказом вислуга років позивача у Збройних Силах на день звільнення становила: календарна - 25 років 01 місяць, пільгова - 26 років 04 місяці.

Наказом військового місцевого суду Хмельницького гарнізону №63-к від 15.11.2010р. позивача виключено зі списків особового складу військовослужбовців військового місцевого суду Хмельницького гарнізону, знято з усіх видів забезпечення з 15.11.2010р. та направлено на військовий облік до Черкаського ОМВК Черкаської області, а також згідно з п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби.

Постановою ж Верховної Ради України №2757-VІ від 02.12.2010р. обрано суддів, раніше обраних безстроково, на посади суддів, зокрема - судді Апеляційного суду Черкаської області Новікова Олега Миколайовича.

Як встановили суди, розмір належної до виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку зі звільненням з військової служби становить 127764,75 грн., проте, вказана сума йому відповідачем виплачена не була.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, Апеляційного суду Військово-Морських Сил, військової судової колегії Верховного Суду України, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 4 вказаної норми встановлено, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Отже, посилання відповідача, який не заперечує наявність у позивача як такого права на вказану допомогу, однак вважає, що вона має бути виплачена Державною судовою адміністрацією України, не є прийнятними з огляду на наведені вище норми абзацу 4 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та той факт, що Державна судова адміністрація України не наділена повноваженнями здійснювати виплати, передбачені зазначеним Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги, з огляду на наведене, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2011р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Малинін В.В.

Мойсюк М.І.