Справа № 22-а-2077/11
Суддя: Мельник Я. С.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-2077/11 Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л.М.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 63 24.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Суханової Є.М.,

Суддів: Мельника Я.С., Данілова О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 23 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду в Рокитнянському районі Київської області про відмову проведення перерахунку раніше призначеної пенсії і виплати недоотриманої суми пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом

Постановою суду від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії УПФУ у Рокитнянському районі Київської області про відмову ОСОБА_2 провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії відповідно до ст.ст.39,51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязано УПФУ у Рокитнянському районі Київської області провести з 12.02.2009 року перерахунок ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії відповідно до ст.ст.39,51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії (а.с. 4). Вона перебуває на обліку в Пенсійному фонді України у Рокитнянському районі Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.

Також, відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 цього Закону передбачено, що особам, віднесеним до 4-ої категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу, а також відповідно до ч. 5 ст. 55 призначення та виплата пенсії названим категоріям (в т.ч. і тим, які віднесені до 4-ої категорії) провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру додаткової пенсії, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

З урахуванням наведеного суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не встановив ані строковості, ані обмеженості в часі проведення виплат, оскільки вони не є строковими.

Виплата пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії.

Суд ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч.5 ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді