Справа № 2а-1556/10
Суддя: Макаренко І. В.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2010 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Макаренка І.В.

при секретарі - Мандрик А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства „Азот до тимчасово виконуючого обовязки начальника ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 14 травня 2009 року, -

в с т а н о в и в:

ВАТ „Азот (в подальшому позивач) звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обовязки начальника ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_1 (в подальшому відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14 травня 2010 року, мотивуючи його тим, що 14 травня 2009 року відносно позивача відповідачем була винесена постанова, в якій зазначено, що 12 грудня 2009 року о 13.06 год. водій позивача, керуючи автомобілем „Джип Черокі номерні знаки 77732 МЕ з 13 по 23 км. автодороги Золотоноша-Умань порушив п. 12.9 ПДР України, у звязку з чим на позивача накладене адміністративне стягнення в розмірі 300 грн. Правопорушення зафіксовано приладом „Візир. Позивач вважає, що на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення, так як порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності. Строк звернення до суду пропустили з поважних причин, а саме: про існування оскаржуваної постанови дізналися 13 квітня 2010 року, коли отримали постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але до початку судового засідання подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неприбуття не повідомив.

За таких обставин суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні 14 травня 2010 року відповідачем була винесена постанова відносно позивача про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП в виді штрафу в сумі 300 грн., що водій позивача, 12 грудня 2009 року о 13.06 год., керуючи автомобілем „Джип Черокі номерні знаки 77732 МЕ з 13 по 23 км. автодороги Золотоноша-Умань порушив п. 12.9 ПДР України, у звязку з чим на позивача накладене адміністративне стягнення в розмірі 300 грн. Правопорушення зафіксовано приладом „Візир.

Суд вважає, що вказана постанова є незаконною, у звязку з порушенням процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, та в звязку з тим, що постанова не вмотивована і не підтверджена доказами, зібраними відповідно до вимог закону та які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зазначена постанова винесена з порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані.

При винесенні постанови були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема:

знайомитися з матеріалами справи;

давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Всіх наданих позивачеві цим законом прав він був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 14-1 КУпАП однозначно говорить про те що, винесення постанови відносно власника транспортного засобу можливо, якщо порушення зафіксовано приладом, працюючому в автоматичному режимі.

Оскільки адміністративно-процесуальне законодавство не конкретизує поняття автоматичного режиму роботи приладу, можливо звернутися до формально-логічного тлумачення цього поняття, відповідно до якого, автоматичним є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без людини.

Прилад „Візир яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксацій порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). У підтвердження того факту, що вказаний прилад „Візир не є засобом автоматичної фіксації, може бути інструкція до цього приладу. В розділі 2 вищевказаної інструкції „Основні технічні характеристики, чітко визначено, що прилад працює виключно у режимах вимірювання швидкості як Стаціонарний або Патрульний, але ніяк не автоматичний.

Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото кіно або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі.

За таких умов, фіксація правопорушення відносно позивача не відповідає вимогам закону.

У постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію, ким вона проводилася, тощо. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідальності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено наказом МВС 13.11.2006 №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України „Про ратифікацію Конвенції від 17.07.1997 року „Європейська конвенція про захист прав людини та основновоположних свобод і протоколи до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 даної Конвенції та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертиз та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те , що особа має право бути негайно і детально поінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач на думку суду не зявився в судове засідання без поважних причин, заперечень проти адміністративного позову та доказів правомірності свого рішення не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КУС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд вважає, що позивач пропустив 10-ти денний строк звернення до суду на оскарження постанови з поважних причин, а тому необхідно на підставі ст. 102 КАС України поновити даний строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 161, 163 КАС України, ст. ст. 9, 33, 52, 268, 287-289 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Азот» - задовольнити.

Постанову тимчасово виконуючого обовязки начальника ВДАІ м. Черкаси ОСОБА_1 від 14 травня 2009 року про притягнення Відкритого акціонерного товариства „Азот до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП в виді штрафу в сумі 300 грн. - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення Відкритого акціонерного товариства „Азот до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП в виді штрафу в сумі 300 грн. - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, який ухвалив оскаржуване судове рішення, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: