Справа № 2-а-1735/10
Суддя: Могачевська В. Й.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Підволочиський районний суд Тернопільської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

у складі головуючого судді Могачевської В. Й.

при секретарі Максимів О. М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Управління державної автомобільної інспекції УМВС України у Тернопількій області, в якій просив : скасувати постанову серії ВОІ № 002815 від 03 грудня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 ( чотириста двадцять пять ) грн. за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України за відсутністю складу правопорушення та закрити провадження по справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що 03 грудня 2010 року стосовно нього інспектором АП Збаразького ВДАІ в Тернопільській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 було складено протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, нібито за те, що в цей день, близько 17 год. 45 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 проїхав на червоний сигнал світлофора, який знаходився на перехресті вулиць ОСОБА_4 і Лучаківського в м. Тернопіль, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е ) Правил дорожнього руху України .

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування з наступних підстав :

1) Відсутній сам факт вчинення адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить в собі жодних доказів, які б вказували на наявність його вини. Зазначені докази могли бути встановлені шляхом фото фіксації чи показання свідків, відомості про яких в оскаржуваній постанові відсутні, що лише підтверджує той факт, що інспектор на власний розсуд, без доведеності його вини вирішив притягнути його до адміністративної відповідальності, чим порушив вимоги п. 4.1.6 розпорядження МВС України № 466 від 21. 05. 2009 року де зазначено про необхідність виключити випадки складання відносно водіїв протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР ( фото, відео матеріалів, показів свідків тощо ).

2) Його необгрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України. При винесенні постанови інспектором ВДАІ не були враховані його пояснення та дійсні обставини справи, зокрема те, що коли він проїжджав перехрестя горів зелений миготливий сигнал світлофора, який дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух ( п. 8.7.3 ( в ) ПДР України. Керуючи автомобілем він виконав вимоги п. 8.11 ПДР України згідно яких - водії, які виїхали на перехрестя проїжджої частини не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так як інспектор знаходився на значній відстані, більше 500 м. від перехрестя, не міг адекватно оцінити ситуацію, виніс незаконну постанову.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ній. При цьому просить врахувати, що він більше 23 років працює водієм, тривалий час водієм таксі, однак жодних претензій до його роботи не було.

В цей вечір виконував замовлення, віз пасажирку на вул. Тролейбусну. Так як це був час - пік, погана слизька дорога і багато транспортних засобів перед поворотом з вул. ОСОБА_4 на вул. Лучаківського загорівся зелений миготливий сигнал світлофора, а тому він закінчив маневр повороту, оскільки не міг зупинити автомобіль так як це б створило перешкоди для інших транспортних засобів. Однак, незважаючи на його пояснення інспектор склав протокол та виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Представник відповідача, який про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в суд не зявився, причини неявки не повідомив, а тому, вислухавши думку позивача, який просить справу вирішувати у його відсутності, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати без представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши фактичні обставини, викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких міркувань.

У відповідності до положень ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так. згідно з вимогами ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КпАП України посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак дані вимоги інспектором не були виконані.

Під час прийняття рішення по справі інспектором не зясовано обставини, передбачені ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини , які помякшують та обтяжують відповідальність, а також не зясовані інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В протоколі серії ВОІ № 036801 від 03. 12. 2010 року та постанові серії ВОІ № 002815, винесеній інспектором АП Збаразького ВДАІ Тернопільської області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 зазначено, що 03. 12. 2010 року о 17 год. 45 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 21700 д. н. з. В07515 АМ в місті Тернополі здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора ( червоний ), чим порушив вимоги п. 8.7.3 ( в ) ПДР України і скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Однак і в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, і в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора, пояснюючи, що коли він почав поворот, горіло спочатку зелене світло ( для водіїв ), а потім зелене мигаюче, яке не забороняє проїзд транспортних засобів ( п. 8.11 ПДР України ).

Свідок ОСОБА_5 підтвердила пояснення позивача.

Ці пояснення нічим не спростовані, не спростовані так як відповідач, який про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, не подав жодного доказу на спростування тверджень позивача, хоч судом йому було запропоновано це зробити.

А відповідно до вимог 2 ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України не доведена, а тому постанову серії ВОІ № 002815 винесену інспектором АП Збаразького ВДАІ в Тернопільській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 03 грудня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 ( чотириста двадцять пять ) гривень за порушення вимог ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Керуючись ст. ст. 22, 254, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 6 -9, 11, 17, 18, 71, 104, 130, 158-163, 167, 181 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовільнити .

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВОІ № 002815 винесену інспектором АП Збаразького ВДАІ Тернопільської області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 03 грудня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять ) гривень штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя