Справа № 2-а-1513/10
Суддя: Могачевська В. Й.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Підволочиський районний суд Тернопільської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Могачевської В.Й.

при секретарі Максимів О. М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління державної автомобільної інспекції УМВС України у Тернопільській області, в якій просив : скасувати постанову серії ВО № 137376 від 17 серпня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.. за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України за відсутністю складу правопорушення та закрити провадження по справі.

Просив поновити строк на оскарження постанови оскільки він знаходився за кордоном і не міг зявитися в суд.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що 17 серпня 2010 року стосовно нього інспектором ІДПС Теребовлянського ВДАІ лейтенантом міліції ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення за зупинку автомобілем НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 « Зупинку заборонено » .

Вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, так як відсутня субєктивна сторона вищевказаного складу правопорушення. Винних дій він не вчиняв, поскільки це була вимушена зупинка, так як з невідомої йому причини керований ним автомобіль зупинився і був заблокований центральний замок і він не міг її завести. Для уникнення аварійної ситуації на дорозі та для нормальної можливості руху транспорту на даній ділянці дороги він зїхав на бокову частину дороги, включив аварійну світлову сигналізацію, однак працівники міліції, не розібравшись в ситуації, склали протокол та неправомірно наклали на нього адміністративне стягнення.

Зазначивши в постанові що ним порушено п.3.34 ПДР України інспектор ДАІ не врахував інших положень ПДР України, а саме : п.п. 9.9 « а » та 15. 14 де вказується про можливість вимушеної зупинки, що не є порушенням ПДР, а сааме : аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.п. 9.9 - 9.11 цих Правил, що ним і було зроблено.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ній. При цьому просить врахувати, що зупинка автомобіля була вимушеною, оскільки машина зупинилася так як був заблокований центральний замок і він не міг її завести. Зразу вжив всіх передбачених ПДР України заходів для уникнення аварійної ситуації, про що повідомив інспектора і просив допомоги у транспортуванні машини на станцію техобслуговування, але останній не тільки не надав йому допомоги, а склав протокол про ніби - то вчинене правопорушення.

Представник відповідача, який про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в суд не зявився, причини неявки не повідомив, а тому, вислухавши думку позивача, який просить справу вирішувати у його відсутності, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати без представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши фактичні обставини, викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких міркувань.

У відповідності до положень ст. 7 КпАП України , ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, згідно з вимогами ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КпАП України посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак дані вимоги інспектором не були виконані.

В протоколі серії ВОІ № 002173 від 17. 08. 2010 року та постанові серії ВО № 137376, винесеній інспектором ІДПС Теребовлянського ВДАІ лейтенантом міліції ОСОБА_2 зазначено, до 17. 08. 2010 року о 13 год 15 хв. . керуючи автомобілем НОМЕР_2 в місті Теребовля по вул. Князя Василька здійснив зупинку в зоні дії знаку « Зупинка заборонена », чим порушив вимоги п. З.34 д. 1 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст.122 КпАП України.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 вказував, що причиною зупинки під знаком була поломка автомобіля.

В судовому засіданні даний факт спростовано не було, так як на вимогу суду направити всі первинні матеріали по факту вчинення даного правопорушення, та направити представника для дачі пояснень, відповіді не надійшло, а тому в суду нема підстав не вірити поясненням позивача.

При цьому суд враховує, що при винесенні постанови інспектором ІДПС Теребовлянського ВДАІ Тернопільської області було накладено штраф в максимальному розмірі. При цьому не зрозуміло чим керувався інспектор, оскільки відповідно до вимог ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Однак інспектором не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягається до відповідальності, те, що зупинка була вимушеною і порушником були виконані вимоги ПДР України для відвернення аварійної ситуації, від його дій жодних негативних наслідків для громадської безпеки і інших учасників дорожнього руху не настало, тобто не були враховані обставини, що помякшують відповідальність.

А відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 193 КпАП України - орган ( посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб покарання не було посилене, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру адміністративного стягнення на більш мяккий і вважає за можливе, в даному конкретному випадку звільнити позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КпАП України, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення слід провадженням закрити..

Керуючись ст.ст. 22, 254, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6 -9, 11, 17, 18,71, 104, 130, 158-163, 167, 181 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВО № 137376 у справі про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2010 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 340 ( триста сорок ) гривень за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором ІДПС Теребовлянського ВДАІ Тернопільської області лейтенантом міліції ОСОБА_2 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя