Справа № 675/138/15-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/138/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Демчук П.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

09 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача: Роюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області про призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі, третя особа - Замкова виправна колонія №58 про визнання відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірною та зобов'язання зарахувати до спеціального стажу роботи періоди роботи в установі МХ 324/58 на посаді електрозварника, період навчання та період проходження строкової служби.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.05.2015 року позов задоволено частково. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.05.2015 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі за обставин, викладених у ній, просила постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.05.2015 року скасувати, дала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що позивач апеляційну скаргу не визнає у повному обсязі, проти її задоволення заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення ним 55-ти річного віку з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посаді електрозварника, яка дає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Згідно листа від 31.12.2014 р. № 7385/04 управління Пенсійного Фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області відмовлено у призначенні пільгової пенсії з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначено, що загальний трудовий стаж позивача становить 32 роки 1 місяць 11 дні, в тому числі пільговий - 1 рік 2 місяці 11 днів, що підтверджено пільговими довідками від 07.05.2012 р. № 70, виданою Ізяславською автобазою ОПС, та від 21.07.2014 року № 106, виданою ВАТ «Ізяславський завод «Харчомаш». Період роботи в установі МХ 328/58 з 05.12.1983 року по 17.01.1991 рік на посаді електрогазозварника до спеціального стажу не зараховано, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, встановлені для окремих категорій працівників. Крім того, до пільгового стажу не було зараховано періоди навчання та проходження служби в армії.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 20 листопада 2003 року № 1316-4, особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначатимуться за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку, стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За змістом п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до позиції 33 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» списку № 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», професія газозварника та електрозварника дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (п.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судом першої інстанції встановлено, і матеріалами справи підтверджується, що згідно Диплому НОМЕР_1 позивач ОСОБА_3 з 01.09.1975 року по 19.07.1978 рік навчався в середньому професійно-технічному училищі № 12 м.Свердловськ Ворошиловградської області та здобув кваліфікацію «газоелектрозварник» третього розряду.

Після навчання позивач з 04.12.1978 року по 03.05.1979 року працював зварником 3 розряду в Ізяславській автобазі. Однак у зв'язку із призовом до лав збройних сил СССР, перебував на строковій службі з 04.05.1979 року по 09.05.1981 рік, що підтверджується Трудовою книжкою серії НОМЕР_2. Оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, то зазначений період навчання не може бути врахований до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, що апелянтом не заперечується. Разом із тим, період проходження строкової служби в армії безпідставно не був зарахований до пільгового стажу.

Крім того, згідно Трудової книжки серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 у період з 05.12.1983 року по 17.01.1991 рік працював в установі МХ 324/58 на посаді електрогазозварника. Однак, відповідно до листа від 31.12.2014 р. № 7384/04 управлінням ПФУ в Ізяславському районі Хмельницької області не зараховано вказаний період роботи до пільгового стажу, оскільки довідка про уточнюючий характер роботи на пільгових умовах не оформлена належним чином.

З матеріалів справи встановлено, що згідно рішення Ізяславського районного суду від 24.10.2014 року було зобов'язано Замкову виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№ 58) надати ОСОБА_3 довідку про уточнюючий характер робіт, за формою Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року. На виконання рішення суду Довідка про уточнюючий характер робіт ЗВК у Хмельницькій області була видана ОСОБА_3

В той же час, згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зазначена робота електрозварника у вказаний період передбачена Списком № 2 розділу XXXІІ, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року та Списком № 2 розділу XXХII підрозділу 23200000, позиція (код) 19906, затвердженим Постановою КМ України від 11.03.1994 року № 162.

Пунктом 10 вищевказаного Порядку зазначено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, а в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності в трудовій книжці відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Крім того, відповідно до пункту 1 Порядку проведення атестації робочих за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Пунктом 4 вищевказаного Порядку атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за несвоєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилась чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період робіт із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно. Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

В такому разі право на пільгову пенсію буде визначене відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», котра передбачає, що особам, які працювали до набрання чинності Законом (до 1 січня 1992 р.) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше чинним законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день набрання чинності Законом повний стаж на роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, установлених раніше чинним законодавством, та особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, потрібний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно до наявного стажу в порядку, передбаченому ст.13-14 Закону, виходячи з вимог до цього стажу, встановлених раніше чинним законодавством.

Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.100 Закону застосовується Список № 1 або 2 виробництв, цехів, професій, посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 р. № 1173. Пільговий стаж при цьому зараховується до 1 січня 1992 р. й обчислюється за законодавством, що було чинним до цієї дати. Проведення атестації робочих місць у такому разі не вимагається.

У зв'язку з тим, що проведення атестації робочих місць та видача належним чином оформлених уточнюючих довідок на підтвердження стажу роботи покладено на адміністрацію підприємств, видача не належним чином оформлених уточнюючих довідок підприємствами чи установами не може позбавляти громадян їх права на призначення пенсії на пільгових умовах. Довідка за формою Додаток №5 (а.с.8) була видана Замковою ВК №58 на виконання рішення Ізяславського районного суду від 24.10.2014 року у справі №675/988/14-ц. В ході судового розгляду вказаної справи досліджувались, в тому числі, і факти та обставини роботи позивача в установі МХ-324/58 у спірний період з 05.12.1983 року по 17.01.1991 року (а.с. 5-7).

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача уточнила, що за розрахунками УПФУ в Ізяславському районі пільговий стаж позивача складає 10 років 3 місяці 27 днів. За сукупністю встановлених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зарахування управлінням Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області ОСОБА_3 до пільгового стажу електрозварника період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СССР з 04.05.1979 року по 09.05.1981 рік та роботу в установі МХ 324/58 з 05.12.1983 року по 17.01.1991 рік.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 вересня 2015 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П.

Совгира Д. І.