Справа № 2-а-1897/10
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1897-10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Олійник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман справу адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора ОДР ВДАІ м. Слов*янська - ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора ОДР ВДАІ м. Слов*янська - ОСОБА_3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.2 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 425 грн.

У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності та задовільнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

3*ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства, виходячи зі змісту ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб*єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Стаття 6 КАС України передбачає, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Правовідносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регулюються: Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом MB С України № 1111 від 13.11.2006 року, зареєстрованим в МЮУ 29.11.2006 року за № 1243/12117.

Позивач є власником автомобіля ВАЗ 21121, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

Постановою відповідача від 01.04.2010 року № АН 235435 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн, у зв*язку з тим, що 01. 04.2010 року о 12 годині ЗО хвилин, ОСОБА_4, керуючи автомобілем в м. Слов*янськ по вул.Р. Люксембург проїхав перехрестя з вул. Ю. Комунарів на заборонений жест регулювальника (а.с.5).

Копію вказаної постанови позивач отримав 01.04.2010 року (а.с.5).

Не погодившись з постановою від 01.04.2010 р про притягнення його до відповідальності за ст. 122 4.2 КУпАП позивач звернувся до суду (а.с.1-2).

Позивач в позовній заяві вказує, що зазначена постанова складена з грубими порушеннями норм діючого законодавства, а саме: зі зміста зазначеної постанови не вбачається, в зв*язку з чим, та на підставі яких доказів інспектор дійшов до висновку порушення ним - ОСОБА_4 , п.8.8 ПДР та ст. 122 ч.2 КУпАП.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв*язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) згідно зі ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об*єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Законом, а саме ч.б ст. 258 КУпАП передбачено, що в разі виявлення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксаваного за допомогою працюючих в автоматичному режимі спецальних технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов*язаний з*ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень на підставі ч.З ст.71 КАС України обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Але судом встановлено, що при винесені постанови про притягнення позивача до відповідальності, відповідачем - посадовою особою, було грубо порушено вказані норми законодавста, роблячи висновок про наявність вини позивача, відповідач аналізував докази, добуті з порушенням закону. Незважаючи на відповідні запити суду, відповідачем не надані докази - в зв*язку з чим він дійшов до висновку, що позивач порушив вимоги п. 8.8 ПДР. Протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на пояснення правопорушника, який невизнавав своєї вини, не містить відомостей про свідків, понятих зазначеної події. А ні протокол про адміністративне правопорушенні, а ні постанова в справі про адміністративне правопоршунні, тобто адміністративна справа, не містить будь яких доказів скоєння правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП ОСОБА_1 Крім того, зазначені процесуальні документи - протокол та постанова не містять відомостей яким же саме транспортнм засобом керував водій ОСОБА_1 ( а.с. 4- 5).

Тобто, в судовому засіданні не встановлено будь-яких доказів вини позивача у скоєнні правопорушення, що виключає його відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП на підставі постанови відповідача від 01. 04.2010р.

Статтею 289 КУпАП встановлено строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати скаргу.

01.04.2010 року позивач дізнався про постанову від 01.04.201 Ор про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КупАП, а 09.04.2010 року звернувся до суду з позовною заявою. Тобто, позивач звернувся до суду у передбачений законом 10-денний строк.

Звернення позивача за захистом свого права безпосередньо до суду є правом позивача, і повністю узгоджується з рішенням Конституційного Суду України № 5-зп від 30.10.1997 року.

Тому суд вважає, що при розгляді справи встановлено наявність порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Будь-яких доказів тому, що посадова особа діяла в межах норм і правіш, встановленних законодавстом, відповідач суду не надав.

Отже, за результатами розгляду справи суд вважає доведеним факт порушення саме відповідачем прав і законних інтересів позивача, якого було необгрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

У зв*язку з цим, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною постанову страшого інспектора ОДР ВДАІ м. Слов*янська - ОСОБА_2 від 01.04.2010 року № АН 235435 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП ОСОБА_1 та скасувати її, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького Апеляційного Адміністративного суду протягом двадцати днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі через Краснолиманський міський суд.

Суддя: