Справа № 2-а-284/10/0270
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 р. Справа № 2-а-284/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

при секретарі судового засідання: Педорук Олесі Сергіївні

за участю представників сторін:

позивача : Мінєнков В.О.

відповідача : Коваленко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: ІНФОРМАЦІЯ_1

про: визнання протиправним рішення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 заявлено позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.09.2007 року по архівним документам встановлено, що позивач проходив військову службу в частинах Чорноморського флоту СРСР в період з 23.06.1966р. по 30.10.1969р. та безпосередньо з 15.08.1966р. по 30.10.1969р. у військовій частині НОМЕР_1 , яка базувалась на протичовновому кораблі Пламенний. Дана військова частина з 16.07.1968 року по 19.07.1968 року перебувала в Єгипті / Об`єднаній Арабській Республіці, де у вказаний час відбувались бойові дії, а відтак, на думку позивача, він має право на встановлення йому статусу учасника бойових дій.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно протоколу №11502 від 17.12.2009 року, було прийнято рішення про направлення поданих позивачем документів на доопрацювання у зв`язку із відсутністю відомостей про участь в бойових діях. На думку позивача дане рішення незаконне, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування вказаного рішення та надання йому статусу учасника бойових дій.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у запереченнях на позовну заяву посилається на те, що позивачем не надано необхідних доказів щодо безпосередньої участі у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) ОСОБА_1 , як того вимагає Закон, у зв`язку з чим комісією Вінницького обласного військового комісаріату, враховуючи інтереси позивача, було надано можливість надати інші докази та довести свою участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши докази в обґрунтування та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Вінницький ОВК) з заявою, в якій просив визнати його учасником бойових дій.

Зазначена заява була мотивована тим, що позивач в період з 23.06.1966 року по 30.10.1969 року проходив військову службу в частинах Чорноморського флоту СРСР, а з 15.08.1966р. у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні матрос. Військова частина НОМЕР_1 з 16.07.1968 року по 19.07.1968 року перебувала в Єгипті / Об`єднаній Арабській Республіці. На підтвердження вищевказаного, позивачем на розгляд комісії Вінницького ОВК було надано довідку Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.09.2007р.

За наслідками розгляду заяви позивача, комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення про передачу документів на доопрацювання у зв`язку з відсутністю відомостей про участь позивача у бойових діях. Зазначене рішення комісії викладено у протоколі засідання комісії Вінницького ОВК по визнанню учасником бойових дій № НОМЕР_2 від 17.12.2009 року.

Позивач у своєму позові просить суд визнати за ним статус учасника бойових дій.

Поняття і зміст статусу учасника бойових дій визначається в Законі України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Відповідно до п. 2 ст. 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно ч. 3 п. 2 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 8 лютого 1994 р. N63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено перелік держав і періодів бойових дій на їх території. Згідно з вищезазначеною постановою Єгипет (Об`єднана Арабська Республіка) включена до переліку держав яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, в період з жовтня 1962 р. - березень 1963 р., червень 1967 р. та 1968 р..

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для надання позивачу статусу учасника бойових дій є встановлення двох фактів, а саме: проходження служби, перебування у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і безпосередня участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Однак, саме відсутність відомостей про участь позивача у бойових діях на території Єгипту (Об`єднана Арабська Республіка) в період з жовтня 1962 р. по березень 1963 р., червень 1967 р. та 1968 р. слугувало підставою для прийняття рішення про передачу документів на доопрацювання.

Дана обставина також знайшла своє підтвердження у абзаці 3 архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.09.2007р.

Однією з вимог позивача було визнання протиправним рішення (бездіяльність) відповідача.

Однак ні у позовній заяві, ні у своїх поясненнях позивач не дав чіткого обґрунтування у чому полягає протиправність рішення або бездіяльності відповідача. В свою чергу представник відповідача у судовому засіданні довів суду правомірність та законність прийнятого рішення.

Так, згідно наказу Міноборони України від 08.04.2009 року №158 питання про визначення статусу учасників бойових дій відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з числа осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку у військових комісаріатах покладається на комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів Зокрема відповідно до п. 7 вищезазначеного наказу дані комісії зобов`язані: приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання комісії; робити запити до відповідних архівних установ, про що повідомляти заявника; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісій, у тримісячний термін; заслуховувати пояснення громадян, які подали заяви, свідків, представників організацій, установ та громадських організацій ветеранів, досліджувати інші докази; у разі відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві, рішення доводити до відома громадянина в письмовій формі, а також роз`яснювати порядок оскарження прийнятого рішення.

З аналізу вказаних вище правових актів вбачається, що рішення про надання статусу учасника бойових дій, приймається відповідними комісіями у передбачений чинним законодавством спосіб та у визначений строк. На суд жодним чином не покладено повноваження перебирати функції державних органів щодо прийняття таких рішень. Відповідно до процесуального закону суд уповноважено давати правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи.

Крім того, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до п.10 Наказу Міноборони України від 08.04.2009 № 158 "Про затвердження Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України та Інструкції про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України" , де вказано, що у разі звернення громадян до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визначення їх учасниками бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає збереженню разом з іншими документами.

Проте, таке звернення до суду особи можливе в порядку окремого провадження за правилами ЦПК України, а не в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі знаходження додаткових доказів, які свідчать про участь позивача у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) на території Єгипту (Об`єднана Арабська Республіка), останній не позбавлений можливості звернутися до Вінницького обласного військового комісаріату з відповідно заявою про надання йому статусу учасника бойових дій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як встановлено в судовому засіданні Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 при розгляді заяви ОСОБА_1 повністю дотримано вимоги чинного законодавства, тому відсутні підстави для скасування рішення комісії як з процедурних питань так і з застосування норм матеріального права.

Натомість позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявленого позову, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 18.02.10

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна

16.02.2010