Справа № 2-а-1541/11
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1541/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Закаблук О. В. ,

при секретарі Селезень Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 м.Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у м. Біла Церква, про визнання дій відповідача неправомірними та зобовзання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 15.07.2011 року мотивуючи тим, що перебуває на обліку в УПФ м. Біла Церква, отримує пенсію за віком і продовжує працювати, при проведенні перерахунку пенсії відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік. На письмову заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік відповідач відмовив. Тому позивач просить в судовому порядку визнати дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за попередній рік протиправними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Провадження у справі було відкрито в порядку скороченого з урахуванням періодичності платежів . Відповідач у визначений строк до суду заперечення на позов не надав, за результатами розгляду повідомлених позивачем обставин, для ухвалення законного та обґрунтованого рішення справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. ст. ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 09.07.2003 р. № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2009 рік.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, надали до суду заперечення проти позову та просили проводити розгляд справи без участі представника та відмовити в задоволенні вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в УПФ України м. Біла Церква з 01.04.2006 року, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та продовжує працювати, що підтверджено копією трудової книжки та письмовими запереченнями відповідача.

За заявою позивача від 19.08. 2010 року відповідач провів перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи та застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007рік (1197,91 грн.), що підтверджено письмовими запереченнями відповідача.

Позивач 23.05.2011року звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника заробітної плати по Україні за 2010 рік, відповідач відмовив у проведенні даного перерахунку, що підтверджено листом № 48634/Ш-01 від 13.07.2011 року.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення. Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Пунктом 26 ст. 71 Закону України про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію ч.4. ст..42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року № І07-У1 (надалі - Закон 107) були внесені зміни, в тому числі й до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частина 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції Закону № 107) передбачала проведення перерахунків пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по України, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення підпункту 10 пункту 35 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 1 січня 2008 року були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

У пункті 6 рішення КСУ, зазначено, що рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Починаючи з 22.05.2008 р. і станом на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії діяла редакція ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 09.07.2003 р. № 1058-IV, яка не містить в собі вимоги при перерахунку пенсії застосовувати показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 09.07.2003 р., яка діяла на час звернення позивача за перерахунком пенсії, перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія або за періоди страхового стажу, зазначені ч. 1 ст. 40 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 09.07.2003 р., яка діяла на час звернення позивача за перерахунком пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 р., незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000 р.

З матеріалів справи встановлено, що перерахунок пенсії позивачеві з 01.04.2010 року здійснено із заробітної плати за періоди страхового стажу відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 09.07.2003 р. заробітна плата, з якої відповідно до ч. 1 ст. 40 зазначеного Закону обчислюється пенсія, визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп заробітна плата застрахованої особи, для обчислення пенсії у гривнях; Зс середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск сума коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +…+Кзn); К кількість місяців страхового стажу, за який розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи.

Якщо перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснюється із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, то ця заробітна плата відповідно ч. 2 ст. 40 цього Закону обчислюється з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, тобто по цій справі за 2010 рік.

Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, про яку йдеться в ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 09.07.2003 р. № 1058-IV, та середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»враховується для обчислення пенсії, про яку йшлося в ч. 2 ст. 40 та ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 28.12.2007 р. № 107-VI та йдеться в п/п 3 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 не є тотожними поняттями. Перша визначається Державним комітетом статистики України, друга визначається Пенсійним фондом України.

Судом враховується інформаційний лист Вищого адміністративного суду України № 1049/11/13 від 19.07.2011 року в якому зазначено: «виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон N 1058-IV, а саме нормативні положення статті 42 цього Закону, що діяли в редакції до скасування змін, внесених за Законом України від 28 грудня 2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та були і залишаються чинними на момент проведення перерахунку пенсії. Як зазначалося вище, зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.»

З матеріалів доданих до заперечень на позов вбачається, що при призначенні пенсії позивача застосовувалась величина середньої заробітної плати (доходу) Зс середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Тобто, при перерахунку пенсії повинна застосовуватись величина Зс середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії.

Як вбачається з вимог позивача, він просив відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 рік, що відповідає вимогам ст. 40 та ч. 4 ст. 42 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 09.07.2003 р. і тому вказані позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на Законі.

Відповідно до ч. 1, ч.2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, суд може вийти за межі позовних вимог…якщо це необхідно для повного захисту прав свобод чи інтересів сторін…

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вищевказане дає підстави стверджувати, що при перерахунку пенсії позивача, за яким він звернувся в 2011 році, з урахуванням стажу та заробітку після призначення пенсії, необхідно застосовувати показник заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за рік, що передує року звернення за перерахунком, в даному випадку за 2010 рік, а не за 2007 рік, оскільки при такому перерахунку пенсія позивача значно зменшена.

Таким чином, враховуючи, що відповідач при перерахунку пенсії позивача, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2007 рік, діяв в порушення норм ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та звужуючи обсяг законних прав позивача. Тому такі дії відповідача та відмову в перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 рік слід визнати неправомірними, та зобов'язати Управління ПФУ в м. Біла Церква здійснити перерахунок та виплатити позивачеві пенсію із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 починаючи з 15.01.2011 року, в межах строку звернення до суду, з врахуванням виплаченої за цей час пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України та листа Вищого адміністративного суду України від 19.08.2011 року за № 1302/11/13-11, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі Декрету КМ України «Про державне мито» сторони звільнені від сплати держмита /судового збору/ на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 22-24, 113, 152 Конституції України, ст. 28, 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп, ст.ст. 2,6,9, 11, 17, 99, 183-2, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України у м. Біла Церква щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 рік неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 09.07.2003 р. № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2010 рік, починаючи з 15.01.2011 року з врахуванням виплаченої пенсії.

Постанову звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Від сплати держмита позивача звільнити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2