Справа № 2-а-2810/11
Суддя: Кіндяк І. С.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2810/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2011 р. м. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяк І.С., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду м. Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Полтавській області про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17.05.2011 близько 12 год. 00 хв. він керував автомобілем Міцубісі Поджеро на автодорозі Киїх-Харків і був зупинений співробітником ДАІ який склав протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанова по справі про адміністративне правопорушення за перевищення швидкості руху.

Позивач вважає, що відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. Поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису які мають використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього позивач вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості його автомобілю, тобто фактично співробітником ДАІ який склав протокол, хоч і було продемонстровано прилад Візир, який використовувався як доказ про перевищенні швидкості, але чи його це швидкість встановити неможливо.

Також позивач зазначив, що у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд.

За даний підстав позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 227326 від 17.05.2011 року у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення проти позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до положень ч.3 ст. 122 КАС України.

Суд дослідивши матеріали справи та наявні зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно протоколу про адміністративне правопорушення складеного інспектором ДПС Лубенської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 в якому ОСОБА_1 17.05.2011 року о 11 год.50 хв. на 227 км. автодороги Київ-Харків, керував автомобілем НОМЕР_1, зі швидкістю 108 км. на год. Швидкість вимірювалася приладом Іскра№ 8707.

На підставі вищезазначеного протоколу інспектором була винесена постанова серії ВІ № 227326 від 17.05.2011 року в справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 225.00 грн. за скоєння правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП полягає у перевищенні водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксируванні транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само у порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, в даному випадку орган ДАІ.

Відповідач в спростування позовних вимог, відповідно положень ст. 72 КАС України надав суду заперечення проти позовних вимог в яких вказує на правомірність накладеного стягнення.

Як вбачається з положень ст. 14-1 КУпАП, правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, можуть бути зафіксовані, як працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, так і за допомогою засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Суд приходить до висновку, що інспектор ДПС виніс постанову про адміністративне правопорушення з дотриманням законодавства, є обґрунтована, з дослідженням всіх доказів, що дають підстави стверджувати наявність порушення правил дорожнього руху та встановлення вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.

Окрім цього суд вважає, що інспектор ДАІ при обранні покарання позивачеві не врахував скрутне матеріальне становище, ступінь вини, не взяв до уваги його пояснення щодо вчинення правопорушення, чи завдано шкоду вчиненим правопорушенням, чи притягувався раніше до адміністративної відповідальності позивач, тому суд вважає, що інспектором обрано занадто суворе адміністративне стягнення.

Статтею 22 КпАП України встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, враховуючи вимоги статті 280 КУпАП, особу правопорушника те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позивач своїми діями не створив ніяких перешкод для руху інших транспортних засобів на даному відрізку дороги, а тим більше не створив аварійної ситуації, суд приходить до висновку про можливість обмежитись усним зауваженням відносно останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186, 280 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.22, 122, 247, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову інспектора ДПС Лубенської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 серії ВІ № 227326 від 17.05.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України змінити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КупАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у виді штрафу і відповідно вимог ст. 22 КУпАП обмежитись усним зауваженням.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3