Справа № 2а-1870/5430/11
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 р. Справа № 2a-1870/5430/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Єреп Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Сумської міської ради до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Сумської міської ради (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - відповідач), третя особа - Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради про визнання дій щодо відмови у наданні інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов протиправними та зобов'язання надавати довідки про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23.02.2011 року виконавчим комітетом Сумської міської ради отримано відповідь від УМВС України в Сумській області від 18.02.2011 року № 6/1074, якою відмовлено надати інформацію про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають у виконавчому комітеті Сумської міської ради на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Позивач вважає вищезазначені дії УМВС України в Сумській області протиправними, такими, що не грунтуються на вимогах закону та зазначає, що інформація про місце проживання громадян необхідна виконавчого комітету Сумської міської ради для виконання повноважень передбачених чинних законодавством, а саме обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

На звернення виконавчого комітету до УМВС України в Сумській області, надаються відповіді про відсутність законних підстав для надання довідок, посилаючись на Закон України «Про інформацію», Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме, на окремі положення даних нормативно-правових актів, незважаючи на всі вищезазначені норми, згідно яких виконавчий комітет Сумської міської ради має право на отримання інформації з метою виконання своїх повноважень.

На підставі вищевикладеного, оскільки питання надання довідок адресним бюро УМВС України в Сумській області не вирішується в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з метою реалізації громадянами права на житло позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, оскаржувані дії УМВС України в Сумській області вважає законними та обґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа надала суду відгук на адміністративний позов, зазначивши, що вважає заперечення УМВС в Сумській області необгрунтованими та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Листом від 02.02.2011 № 211/05.01-09 позивач звернувся до народного депутата України ОСОБА_4 з проханням допомогти у вирішенні проблеми надання виконавчому комітету інформації про зареєстроване місце перебування фізичних осіб для реалізації їх права на отримання житла з Міністерством внутрішніх справ України (а.с. 41-43).

23.02.2011 позивачем було отримано лист відповідача від 18.02.2011 № 6/1074 (а.с. 11), яким було розглянуто звернення позивача про необхідність надання адресно-довідковим бюро УМВС України в Сумській області інформації про зареєстроване місце перебування фізичних осіб для реалізації їх права на отримання житла.

Як вбачається з зазначеного вище листа, позивача було повідомлено про те, що вимога про надання інформації про місце проживання фізичної особи для можливості реалізації нею прав на отримання соціального житла є незаконною, а тому територіальні підрозділи ГІРФО УМВС України в Сумській області не мають правових підстав для передачі інформації про зареєстроване місце проживання фізичних осіб органам місцевого самоврядування.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у наданні інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XI (далі - Закон України «Про інформацію»), інформацією про фізичну особу (персональні дані): є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інформацію», за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Згідно ст. 21 даного Закону, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Як вбачається із ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У ст. 6 зазначеного Закону визначено, що надання відомостей про місце проживання особи та її персональні дані здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України або за згодою особи.

Конституційний Суд України у справі від 30 жовтня 1997 року №18/203-97 щодо офіційного тлумачення статей 3, 23, 31, 47, 48 Закону України „Про інформацію" вирішив: „частину четверту статті 23 Закону України „Про інформацію" треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійна належність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані)".

1 січня 2011 року набрав чинності Закон України „Про захист персональних даних від 01.06.2010 № 2297-VI (далі - Закон України „Про захист персональних даних), який установив, що до персональних даних належать відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 5 Закону України „Про захист персональних даних передбачено, що об'єктами захисту є персональні дані, які обробляються в базах персональних даних. Персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про захист персональних даних підставами виникнення права на використання персональних даних є: згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних. Суб'єкт персональних даних має право при наданні згоди внести застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних.

Статтею 14 даного Закону передбачено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У статті 2 Закону України „Про захист персональних даних визначено, що суб'єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб'єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

За таких обставин, суд вважає, що вимога надавати інформацію про місце проживання фізичної особи для можливості реалізації нею прав на отримання соціального житла не грунтується на положеннях чинного законодавства, а територіальні підрозділи МВС не мають правових підстав для надання органам місцевого самоврядування інформації про зареєстроване місце проживання фізичних осіб в Україні.

Відповідно до п. 18 ОСОБА_5 Міністрів Української PCP і Української ОСОБА_6 Профспілок від 11 грудня 1984 p. N 470 якою затверджено „Правила обліку громадян, які потребують покрашення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP" заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету ОСОБА_6 народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім'ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються, зокрема, довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку (додаток N 2), видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру.

Отже відповідно до чинного законодавства для здійснення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, до Виконавчих комітетів надаються довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинен він дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при відмові у наданні інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання надавати довідки про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Законодавством передбачений захист прав, свобод та інтересів осіб, як такий, що передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. За таких обставин відновленню підлягають лише ті права, порушення яких встановлено під час судового розгляду справи і не стосуються дій відповідачів у майбутньому. Отже, зазначена вимога, щодо зобов'язання відповідача надавати довідки про реєстрацію місця проживання фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов на майбутнє задоволенню не підлягає.

Крім того, як вбачається з пояснень представників сторін та матеріалів справи, позивачем при зверненні з вимогою надати зазначену вище інформацію не було надано фактичний перелік прізвищ фізичних осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, у звязку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Виконавчого комітету Сумської міської ради до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

ОСОБА_5 може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

ОСОБА_5 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2011.