Справа № 826/4110/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2015 року № 826/4110/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., суддів Федорчука А.Б., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ценнер - Сервіс" до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни за участю третіх осіб - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "КБ "Експобанк" про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ценнер - Сервіс" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни за участю третіх осіб - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "КБ "Експобанк" про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, вийшовши за межі власних повноважень, не пересвідчившись чи були дотримані вимоги чинного законодавства, прийняв заяви та зареєстрував право власності на предмет іпотеки за AT "КБ "Експобанк", яке раніше належало позивачеві.

В позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілова Ангеліна Олександрівна № 15243851 від 19.08.2014 року про державну реєстрацію права власності на ремонтно-механічний корпус (Літ. А), загальною площею 909,9 кв.м. за адресою: м. Кив, вул. Чистяківська, 23 за реєстраційними номером 00.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, пояснень щодо суті спору не надали.

Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві надав суду копію реєстраційної справи, в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" проти позову заперечував, зазначивши щодо правомірності дій Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.07.2005 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Експобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "К.В.М. - Україна. Завод водолічильників" укладений договір кредитної лінії №МКЛ - 04/05, відповідно до предмету якого передбачено, що третя особа відкриває товариству з обмеженою відповідальністю "К.В.М. - Україна. Завод водолічильників" кредитну лінію.

Відповідно до п. 2.2. Договору кредиту встановлено, що на забезпечення своїх зобов'язань за даним Договором позичальник надає банку в іпотеку ремонтно-механічний корпус загальною площею 909,90 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Чистяківська, 23, майнового поручителя TOB "Ценнер - Сервіс" згідно з договором іпотеки.

На виконання п. 2.2. Договору кредиту 08.07.2005 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Експобанк" та ТОВ "Ценнер - Сервіс", як поручителем TOB "К.В.М. - Україна. Завод водолічильників», укладений іпотечний договір №1810, згідно умов якого позивач забезпечив іпотекою виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту.

Іпотечним договором було визначено, що для забезпечення зобов'язань позичальника за договором кредиту позивач передає третій особі в іпотеку ремонтно-механічний корпус загальною площею 909,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, 23.

Позивач 14.10.2014 року отримав від публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Експобанк" лист № 1103/201 від 08.10.2014 року, зі змісту якого стало відомо про наявність Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2014 року № 25773881 наданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві щодо набуття AT "КБ "Експобанк" права власності на ремонтно-механічний корпус за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, 23.

Право власності на об'єкт нерухомості зареєстровано на підставі Іпотечного договору, посвідченого 08.07.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисан В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1810.

Незгода позивача із рішенням щодо державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 2 статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, серед іншого встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до державного реєстру прав.

Згідно частини 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону;

6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим законом (ч.7 ст.16 Закону № 1952-IV).

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868 (п. 36 Порядку № 868).

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач, обґрунтовуючи позов, стверджує, що в порушення вимог законодавства державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності Банку на предмет іпотеки не було з'ясовано обставин, що підтверджують факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень.

Проте такі твердження спростовуються наданими матеріалами реєстраційної справи, зокрема, повідомленнями про вручення поштового відправлення, підписані як ТОВ "К.В.М. - Україна. Завод водолічильників", так і позивачем. Зазначеними листами Банк повідомив про намір звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак судом встановлено, що вимогу вищевказаного п.46 Порядку №868 державним реєстратором було дотримано.

Позивач також зазначає, що Банк використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду як до основного боржника, так і до Іпотекодавця.

Рішенням господарського суду м. Києва у справі № 34/543 від 22.04.2011 року за позовом ПАТ "КБ "Експобанк" до TOB "К.В.М. - Україна. Завод водолічильників" стягнуто з відповідача заборгованість за Договором кредиту.

Суд з'ясував, що зазначене рішення не було виконано і заборгованість перед Банком погашена не була.

Також ПАТ "КБ "Експобанк" зверталось до суду з позовом до Іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням господарського суду м. Києва № 17/289 від 03.10.2011 року позовні вимоги ПАТ "КБ "Експобанк" було задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2012 року рішення першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Таким чином на момент реєстрації державним реєстратором права власності за ПАТ "КБ "Експобанк" не існувало рішення суду, яке б набрало законної сили щодо стягнення на предмет іпотеки.

Доводи позивача про порушення, які містить реєстраційна справа, а саме помилка в адресі об'єкту іпотеки, помилка в заповненні картки прийоми заяви, не беруться судом до уваги, оскільки наявність технічних помилок при оформленні реєстраційної справи не впливає на правомірність дій щодо реєстрації права власності на об'єкт іпотеки, при додержанні реєстратором вимог законодавства.

Вивчивши матеріали реєстраційної справи, суд приходить до висновку, що відповідачу було надано повний пакет документів, та реєстратор діяв в межах повноважень та у відповідності вимог законодавства, реєструючи право власності на об'єкт іпотеки.

Суд також звертає увагу, що згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на об'єкт іпотеки. І таке звернення виконується на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача не були підтвердженні доказами, долученими до матеріалів справи та наданими поясненнями.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Ценнер - Сервіс" відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.