Справа № 819/2725/14-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 р. Справа № 876/1022/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Дяковича В.П.,
суддів: Сеника Р.П., Яворського І.О.,
за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Костишина В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року по справі № 819/2725/14-a за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати незаконним та скасувати рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій від 23.09.1998 року та зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію та Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації підтвердити його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії ІІ та видати йому відповідне посвідчення встановленого зразка.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.
В судовому засіданні позивач, представник позивача надали пояснення та підтримали доводи апеляційної скарги.
Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.
Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 15.03.1993 року Тернопільською ОДА ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, серії НОМЕР_1 . Підставою для видачі вказаного посвідчення була пред`явлена позивачем довідка Борщівської побутрембуддільниці від 01.03.1993 року № 48 про те, що позивач з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження, оплата праці проводилась у трикратному розмірі (а.с.57).
Як вбачається з матеріалів справи, таке посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, серії НОМЕР_1 було втрачене позивачем, у зв`язку з чим останній 29.07.1994 року звернувся до Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА з заявою про повторну видачу посвідчення замість втраченого, вказавши відомості про серію та номер іншого посвідчення, а не втраченого: А № 201696. До заяви додавались оголошення з газети з повідомленням про визнання посвідчення недійсним через його втрату, довідка районного відділу УМВС України та квитанція про оплату. На заяві позивача міститься резолюція «Видати дублікат» (а.с.58).
01.11.1994 року Тернопільською ОДА замість втраченого посвідчення позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, серії НОМЕР_2 (а.с.101). При цьому, у заяві позивача від 29.07.1994 року про повторну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС замість втраченого (загубленого) позивачем вказано відомості про втрату ним не власного посвідчення, а іншого посвідчення категорії 2, серії НОМЕР_3 , яке було видане ОСОБА_2 , жителю Борщівського району Тернопільської області (а.с.54).
Також судом встановлено, що у 1997 році при перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», яка проводилась на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.1997 року № 135 «Про перевірку правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», Тимчасовою комісією Тернопільської ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (протокол № 2 від 15.04.1997 року) визнано видачу позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» безпідставною у зв`язку з тим, що наведені в документах дані не відповідають дійсності (а.с.60). При цьому, на розгляд комісії позивачем були подані такі документи: довідка № 48, видана 01.03.1993 року Борщівською побутрембуддільницею, про те, що позивач з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження, оплата праці проводилась у трикратному розмірі (а.с.57) та копія довідки № 4, видана 10.04.1997 року виробничо-побутовою фірмою «Сокіл», яка є правонаступником Борщівської побутрембуддільниці, про те, що позивач згідно з наказом № 37 від 12.06.1988 року було відряджено в Київську область Макарівський район (а.с.59).
Тимчасовою комісією Тернопільської ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» неодноразово проводились засідання по заявах позивача, враховуючи додатково подані документи: довідку № 58, видану 28.05.1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення (а.с.61), копію наказу Чортківського райпобуткомбінату від 28.11.1986 року № 102 по особовому складу (а. с. 62), копію особового рахунку (а. с. 63), проте у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності видачі посвідчення позивачу рішення про перереєстрацію посвідчення не було прийняте (протоколи № 36 від 25.11.1997 року, № 43 від 18.03.1998 року) (а. с. 64, 67). В подальшому всі наведені вище документи були скеровані для розгляду і прийняття рішення до Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до витягу з протоколу № 271 від 23.09.1998 року на засіданні вказаної Комісії прийнято таке рішення: на підставі представлених документів визнати видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 безпідставною через відсутність первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження (а.с.69).
У 2001-2002 роках позивач звертався до Управління з питань надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА, до Тимчасової комісії щодо розгляду спірних питань відносно участі окремих громадян у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте рішеннями останніх видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу визнано безпідставною у зв`язку з відсутністю первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження (а.с.70-73). При цьому, позивачем додатково надавалися відомості, що у 1998 році за наслідками розслідування законності видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слідчим слідчого відділу Борщівського районного відділу Управління МВС України в Тернопільській області було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 (а. с. 23).
Наведені вище обставини знайшли своє відображення в довідці Державної фінансової інспекції у Тернопільській області від 30.09.2013 року № 04-22/186 зустрічної звірки в Департаменті соціального захисту населення Тернопільської ОДА щодо підтвердження виду, обсягу та якості операцій, що здійснювались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Борщівському районі за період з 01.01.2011 року по 31.07.2013 року. В ході ревізії використання бюджетних коштів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Борщівському районі проводилась зустрічна звірка щодо наявності підстав для видачі посвідчень потерпілих та ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а. с. 75-77).
В подальшому у листопаді 2013 році було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, а саме: за фактом підробки посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 .. Постановою слідчого відділу Борщівського районного відділу Управління МВС України в Тернопільській області від 14.01.2014 року кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.24,102). Разом з тим, зі змісту постанови про закриття кримінальної справи слідує, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видане позивачу у 1994 році, перебувало у його користуванні, у 2007 році позивач оформив пенсію з урахуванням пільг, передбачених нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У постанові про закриття кримінальної справи зазначено, що у 2010 році позивач дане посвідчення загубив.
Також з матеріалів справи вбачається, що Департаментом соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації надавались запити на відповідні підприємства у зв`язку з розглядом питання визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте з наданих відповідей не було можливим підтвердити відомості та обставини щодо участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.78-84), про що позивача Департамент повідомив листом від 08.02.2014 року № 05-2/512 і вказав, що підстав для перегляду справи щодо підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає. Не погоджуючись з тим, що позивачу не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернувся до суду.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.03.2014 року, яка набрала законної сили, у справі № 819/423/14-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської ОДА, Департаменту про зобов`язання підтвердити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та видати відповідне посвідчення встановленого зразка відмовлено (а.с.104-105). Судовим рішенням встановлено, що враховуючи наявність рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23.09.1998 року (протокол № 271), яким визнано видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною, та у зв`язку з тим, що позивачем подано ті самі документи, що вже були предметом розгляду вказаної Комісії, суд прийшов до висновку, що у Департаменту відсутні підстави для перегляду справи щодо підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи наведене, суд не вбачав порушень в діях (бездіяльності) відповідачів. Разом з тим, суд вказав, що позивач наділений правом оскарження рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом № 271 від 23.09.1998 року.
21.04.2014 року позивач звернувся до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Мінсоцполітики, із скаргою на попереднє рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 23.09.1998 року, протокол № 271 (а.с.10-12,97). На дану скаргу надана відповідь Департаментом соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Мінсоцполітики від 28.05.2014 року про те, що підстав для визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає (а с.98).
Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначено чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до категорії 2 відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення;
до категорії 3 відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: - у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; - у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; - на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві -не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які відповідають умовам визначеним у цій статті.
Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (стаття 15 Закону № 796-ХІІ).
Частиною першою статті 65 Закону № 796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року (далі - Порядок № 51).
Відповідно до пунктів 2, 10 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства. Посвідчення, зокрема, потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються Радою міністрів Автономної республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.
Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) (абзаци четвертий - восьмий пункту 10 Порядку № 51).
Згідно з положеннями пункту 11 Порядку № 51 у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним. Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: «Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...».
Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення цими комісіями факту не обгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню (пункт 12 Порядку № 51).
Як встановлено судом питання правомірності видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було предметом розгляду Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до витягу з протоколу № 271 від 23.09.1998 року на засіданні Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи прийнято рішення щодо безпідставності видачі ОСОБА_1 посвідчення на підставі представлених ним документів через відсутність первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження (а.с.69).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для встановлення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та правомірності рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, № 271 від 23.09.1998 року щодо безпідставності видачі ОСОБА_1 посвідчення через відсутність первинних підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження.
Покликання апелянта на ту обставину, що ним подавались первинні документи, які свідчать про його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не можуть братися до уваги судом, оскільки ці документи не підтверджують однозначно про його участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Одним з таких документів, що є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення про відрядження в зону відчуження. Позивач вказує, що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки був відряджений з 02.12.1986 року по 27.12.1986 року у Київську область Чорнобильський та Поліський райони, що підтверджується наказом Чортківського райпобуткомбінату від 28.11.1986 року № 102 по особовому складу, оригінал якого було оглянуто судом при розгляді справи № 819/423/14-а (а.с.62,105) та копією посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 01.12.1986 року Міністерством побутового обслуговування населення УРСР, відповідно до якого Мінпобут УРСР доручає бухгалтеру-ревізору ОСОБА_1 провести переоблік та можливу евакуацію власності мережі підприємств в селі Залісся Чорнобильського району, селах Володимирівка, Бовище Поліського району Київської області, строк дії посвідчення до 27.12.1986 року, посвідчення підписане заступником Міністра (а.с.19). Дана копія посвідчення належним чином не засвідчена, оригінал позивачем суду не надано, будь-яких доказів та пояснень, яким чином та де позивач отримав таке посвідчення суду не надано. Таке посвідчення до Тимчасової комісії Тернопільської ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», Управління з питань надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Тернопільської ОДА та Тимчасової комісії щодо розгляду спірних питань відносно участі окремих громадян у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем не подавалося.
Порядок № 51 визначає належним документом на підтвердження обставин участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення про відрядження в зону відчуження, а не наказ по підприємству про відрядження працівника і не посвідчення (видане не підприємством, в якому працював позивач), яким уповноважено особу на вчинення окремих дій, у даному випадку проведення переобліку та можливу евакуацію майна. Суд звертає увагу, що посвідчення видане 01.12.1986 року Мінпобут УРСР, проте позивач згідно з наказом Чортківського райпобуткомбінату від 28.11.1986 року № 102 не відряджався до Мінпобуту УРСР.
Наказ Чортківського райпобуткомбінату від 28.11.1986 року № 102 по особовому складу про направлення у відрядження позивача не містить найменування об`єднання, підприємства, установи, організації, куди відряджався працівник, а лише населені пункти, не вказана мета відрядження, в тому числі мета, яка б передбачала виконання робіт у зоні відчуження (а.с.62). Посвідчення про відрядження позивача у зону відчуження суду не надано.
Щодо іншого документу, за наявності якого відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Порядку № 51 видається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту), то суд враховує таке.
Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємствами відповідно до первинних документів про фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження за нормативними документами, діючими на час виникнення правовідносин. Так, відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.
Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 р. № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.86 р. № 115), від 19.08.86 р. № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86 р. № 124), від 18.09.86 р. № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. № 140), від 05.01.87 р. № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.87 р. № 1).
На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії виходячи з підвищених на 100 % тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156. Конкретні розміри підвищення вказаних ставок і окладів встановлювалось з урахуванням складності і терміновості виконання робіт.
Позивачем долучено до матеріалів справи копії довідок № 58, видану 28.05.1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення (а. с. 61), № 132, видану 18.10.1997 року Чортківським виробничо-комерційним об`єднанням підприємств побутового обслуговування населення (а. с. 21), № 18, видану 05.11.2001 року товариством з обмеженою відповідальністю «Райпобутсервіс» (правонаступником Чортківського райпобуткомбінату) (а. с. 71), а також копію особового рахунку (а. с. 63).
Зазначені документи містять неповні та суперечливі відомості про підвищену заробітну плату позивача у зоні відчуження. Так, зі змісту таких документів слідує, що підвищення нараховане позивачу не в грудні 1986 року, а лише у березні 1987 року, саме в цей період позивач звільнився з займаної посади: 02.03.1987 року у зв`язку з скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП УРСР з виплатою вихідної допомоги в розмірі двох посадових окладів, наказ від 02.03.1987 року № 19 (а. с. 82). З даних особового рахунку (а. с. 63, 81) слідує, що в березні 1987 року ОСОБА_2 нараховані кошти як компенсація при звільненні за невикористану відпустку (відображено у графі нараховано за чергову відпустку), крім того, як вбачається з наказу про звільнення позивача, у березні 1987 року останньому нарахована вихідна допомога при звільненні у розмірі двох посадових окладів, що пояснює нарахування додаткової заробітної плати у березні 1987 року.
Таким чином, позивачем не підтверджено належними доказами та не надано суду документів, передбачених пунктом 10 Порядку № 51, наявність хоча б одного з яких є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року по справі № 819/2725/14-a залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський