Справа № 2-а-2845/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 р. Справа № 2-а-2845/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача_1: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача_2: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про: визнання нечинними наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України (далі ОСОБА_6 прикордонний загін) про визнання нечинним наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у ОСОБА_6 прикордонному загоні на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що стверджується контрактом про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України від 01.08.2008 року. Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.04.2010 року № 36-ос "По особовому складу" (далі - Наказ №36-ос) ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних Сил України. Відповідно до Закону "Про військовий обов'язок і військову службу" та на підставі Наказу №36-ос, начальником ОСОБА_6 прикордонного загону видано наказ №129-ос від 08.06.10 року "По особовому складу" (далі наказ №129-ос), згідно якого позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач, не погоджуючись з Наказом №129-ос, звернувся до суду з проханням визнати його протиправним та скасувати. Крім того, ОСОБА_1 просив суд поновити його на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та стягнутим з ОСОБА_6 прикордонного загону грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

22.07.2010 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (в.. №15782) про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства. У вказаній заяві позивач визначив відповідачами ОСОБА_6 прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України і Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України та збільшив позовні вимоги, в частині визнання протиправними та скасувати накази начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №136 від 26.03.2010 року про накладення дисциплінарного стягнення та №36-ос від 19.04.2010 року про звільнення в запас Збройних Сил України ОСОБА_1 та припинення (розірвання) контракту з ним.

Крім того, позивач просив допустити судове рішення (постанову) до негайного виконання.

Позивач та його представник в судовому засіданні, пославшись на обставини, викладені в адміністративному позові, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили та просили суд відмовити в його задоволенні з підстав викладених в запереченнях на позов вих. номер 41/2627 від 23.07.2010 року (а.с.37-42). Зокрема, повідомили що ОСОБА_1 під час несення військової служби в прикордонному наряді порушив ряд вимог нормативно-правових актів з організації та здійснення прикордонного контролю. За результатами проведення службового розслідування встановлено факт незадовільного несення служби позивачем на напрямку "Вхід в Україну", що знайшло своє відображення у висновку службового розслідування від 19.03.2010 року. За вказані правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено на підставі п. "е" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" (через службову невідповідність).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до контракту про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України від 01.08.2008 року (а.с.12), укладеного на п'ять років, позивач проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

У судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 з 18 год. 00 хв. 17.03.2010 року ніс службу у прикордонному наряді "Перевірка документів" на напрямку "Вхід в Україну". Близько 22 год. 00 хв. зі сторони моста через річку Дністер у павільйон прикордонно-митного контролю зайшов старший прапорщик ОСОБА_7, який повідомив позивачу, що він був поблизу пункту пропуску і вирішив зайти, оскільки це зміна, з якою він заступав на службу. Позивач мав намір повідомити помічника старшого зміни про факт перебування ОСОБА_7 у павільйоні прикордонно-митного контролю, але не встиг. Оскільки, через декілька хвилин у павільйон прикордонно-митного контролю на напрямку "Вхід в Україну" зайшли працівники внутрішньої безпеки по ОСОБА_6 прикордонному загону. ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_7 ніяких питань щодо несення служби не задавав та з проханнями, що стосуються несення служби, до нього не звертався.

Листом №52/41 від 17.03.2010 року (а.с. 51) начальник відділення внутрішньої безпеки по ОСОБА_6 прикордонному загону повідомив начальника ОСОБА_6 прикордонному загону про виявлення порушень у ВПС "Могилів-Подільський" для прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України.

Відповідно до наказу по ОСОБА_6 прикордонному загону №253 від 18.03.2010 року групою офіцерів управління прикордонного загону проведено службове розслідування по факту можливих порушень, викладених у листі начальника відділення внутрішньої безпеки по ОСОБА_6 прикордонному загону №52/41 від 17.03.2010 року.

З висновку вказаного службового розслідування від 19.03.2010 року (а.с. 52-57), затвердженого начальником ОСОБА_6 прикордонного закону підполковником ОСОБА_8 (далі Висновок), слідує, що 17.03.2010 року на адресу ОСОБА_6 прикордонного загону надійшов лист від начальника відділення внутрішньої безпеки по ОСОБА_6 прикордонному загону, в якому вказано про наявність даних щодо можливого сприяння посадовими особами ВПС "Могилів-Подільський" в можливій незаконній легалізації іноземних громадян на території України. Зокрема, вказано, що 17.03.2010 року інспектор прикордонної служби 1-ої категорії старший прапорщик ОСОБА_7, перебуваючи в черговій відпустці можливо отримав у провідника 8-го вагону потягу № 61 сполученням "Москва-Кишинів" паспортні документи невстановлених громадян ОСОБА_9. Після цього ОСОБА_7 прибув в пункт пропуску "ОСОБА_6 Отачь" для можливого здійснення в отриманих паспортних документах постановки відміток Держприкордонслужби України про перетин кордону їх власниками без фактичної присутності.

У Висновку відображена інформація про незадовільне несення служби майже всіма військовослужбовцями, що перебували в прикордонному наряді, до складу якого також входив позивач.

У звязку із чим, вказаним Висновком позивача рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності.

За результатами проведення службового розслідування начальником Південного регіонального управління видано наказ №136 від 26.03.10 року "Про накладення дисциплінарного стягнення". Згідно з даним наказом, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене п. "є" ст. 62 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 року № 551-ХІV "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю".

Відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №36-ос від 19.04.2010 року (а.с. 66) припинено (розірвано) контракт з позивачем та звільнено його з військової служби за статтею 26 частина 6 пункту "е" (через службову невідповідність) в запас.

Наказом начальника ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Прикордонної служби України №129-ос від 08.06.10 року (а.с. 5) ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Суд, даючи правову оцінку діям відповідачів при прийнятті рішення про притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення, встановив, що статус ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної Прикордонної Служби України, його функції та правові основи діяльності визначаються нормативно-правовими актами з питань організації та здійснення прикордонного контролю.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічна служба - це державна служба.

Частиною 1, 2 статті 2 Закону України "Про військовий обовязок та військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок та військову службу", визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, через службову невідповідність (пункт "е").

Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов'язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов'язку в запасі.

Пунктом 228 цього Положення встановлено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється:

- у разі застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України;

- за результатами атестування військовослужбовця.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут).

Відповідно до його преамбули цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Статтею 236 Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України 05.10.2004 року № 711, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.12.2004 року за № 1571/10170, передбачено, що тимчасове перебування в пунктах пропуску (пунктах контролю) представників юридичних та фізичних осіб, які не прямують через митний кордон, дозволяється тільки з дозволу начальника органу охорони державного кордону ... ". В п. 21.1.3 технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів, товарів та іншого майна в пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отачь", затвердженої спільним наказом начальників ОСОБА_6 прикордонного загону та Дністрянської митниці від 18.09.2008 року № 829/397, зареєстрованої в Головному управлінні юстиції у Вінницькій області 23.09.2008 року за № 70/817, зазначено: "Особи ... прямують через територію пункту пропуску за визначеними в технологічній схемі пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, товарів та іншого майна напрямами руху ...". А в п.5.2.1. значиться: "Паспортний контроль проводиться посадовими особами підрозділу охорони кордону. Перевірка документів здійснюється прикордонним нарядом "Перевірка документів" шляхом: ... є) занесення відомостей про особу ... до відповідних баз даних ...".

Аналіз положень зазначених вище нормативних документів свідчить, що особи, які несуть службу у прикордонному наряді, зобовязані здійснювати контроль за правомірним переміщенням через територію пункту пропуску особами, транспортними засобами, товарами та іншим майном; перевіряти документи; затримувати порушників режиму.

Таким чином, оцінюючи пояснення сторін та враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку не має підстав вважати, що ОСОБА_1 нехтував своїми посадовими обовязками під час несення служби у прикордонному наряді.

Відтак, на думку суду, реакція позивача на вчинене ОСОБА_7 правопорушення була вчасною та адекватною, хоча містила деякі недоліки та незначні порушення. А тому, застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не є співрозмірним до вчинених ним дій.

Як встановлено під час розгляду адміністративної справи та витікає з наданих відповідачем доказів, позивача звільнено за наступні порушення :

- статті 236 Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України 05.10.2004 року № 711, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.12.2004 року за № 1571/10170, якою передбачено, що тимчасове перебування в пунктах пропуску (пунктах контролю) представників юридичних та фізичних осіб, які не прямують через митний кордон, дозволяється тільки з дозволу начальника органу охорони державного кордону ... ".

Під час зясування обставин скоєного порушення судом встановлено, що ОСОБА_10 перебував в пункті пропуску значний час і допустили його на пункт пропуску інші службовці, а не позивач, і як встановлено з висновку службового розслідування, позивач спілкувався з ОСОБА_10, до моменту затримання останнього, декілька хвилин, при цьому зясовуючи мету та підстави його перебування.

- статті 254 Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України 05.10.2004 року № 711, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.12.2004 року за № 1571/10170, де зазначено : «Особи винні у порушені правил перетинання державного кордону, перебування і пересування у пункті пропуску несуть відповідальність згідно із законодавством».

Як зясовано судом та відображено в наданих доказах, зокрема матеріалах службового розслідування позивач спілкувався з ОСОБА_10, до моменту затримання останнього, декілька хвилин, при цьому зясовуючи мету та підстави його перебування. У подальшому ОСОБА_10 притягнутий до адміністративної відповідальності за допущене порушення правил перебування і пересування у пункті пропуску. При цьому, ні матеріалами службового розслідування, ні іншими доказами представники відповідачів не спростували твердження позивача про те, що він мав на меті доповісти керівнику про виявлену ситуацію та вжити всі від нього залежні заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

- пункту 21.1.3 технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів, товарів та іншого майна в пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отачь", затвердженої спільним наказом начальників ОСОБА_6 прикордонного загону та Дністрянської митниці від 18.09.2008 року № 829/397, зареєстрованої в Головному управлінні юстиції у Вінницькій області 23.09.2008 року за № 70/817, де зазначено: "Особи ... прямують через територію пункту пропуску за визначеними в технологічній схемі пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, товарів та іншого майна напрямами руху ...".

Під час зясування обставин скоєного порушення судом встановлено, що ОСОБА_10 перебував в пункті пропуску значний час і допустили його на пункт пропуску інші службовці. З моменту допуску ОСОБА_10 на пункт пропуску, позивач не міг впливати на напрямок руху ОСОБА_10

- пункту 5.2.1. технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів, товарів та іншого майна в пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отачь", затвердженої спільним наказом начальників ОСОБА_6 прикордонного загону та Дністрянської митниці від 18.09.2008 року № 829/397, зареєстрованої в Головному управлінні юстиції у Вінницькій області 23.09.2008 року за № 70/817 де зазначено: "Паспортний контроль проводиться посадовими особами підрозділу охорони кордону. Перевірка документів здійснюється прикордонним нарядом "Перевірка документів" шляхом: ... є) занесення відомостей про особу ... до відповідних баз даних ...".

Як встановлено судом, до бази даних, вказаної у вищенаведеному пункті Технологічної схеми заносяться відомості про осіб, що перетнули державний кордон. З наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_10 не перетинав державного кордону, а тому у позивача не було правових підстав вносити відомості до бази даних.

Відповідачами не надано доказів, які б стверджували про існування інших, належним чином доведених та оформлених підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які охоплювались би наказами, що оскаржує позивач.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що при проведенні службового розслідування та прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 відповідачі не врахували, що ОСОБА_7 у павільйон прикордонно-митного контролю пропустив не позивач а інші військовослужбовці, що несли службу у прикордонному наряді. Позивач виконав покладений на нього обов'язок та вияснив причину перебування ОСОБА_7 у павільйоні, але затримання працівниками відділення внутрішньої безпеки ОСОБА_7 стало причиною того, що позивач не викликав старшого помічника зміни. Обов'язок позивача вносити в базу даних осіб, що перетинають кордон не був реалізованим, оскільки ОСОБА_7 кордону не перетинав. Судом також враховано те, що діями позивача інтересам України шкоди не завдано.

Наказом адміністрації Державної прикордонної служби України № 111 від 14.02.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 261/10541 від 23.02.2005 року, затверджено "Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України" ( далі Інструкція).

Пунктом 17 Інструкції визначено, що розслідування має встановити зокрема:

- наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;

- осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

- наявність причинного зв'язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;

- конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення;

- вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено;

- ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

- форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

- причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню;

- чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов'язків.

Відповідно до п. 18 Інструкції за результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених пунктом 17 цієї Інструкції, обов'язково зазначаються:

- посада, військове звання, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування;

- підстави службового розслідування;

- час, місце, суть порушення;

- які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено кожним із військовослужбовців;

- обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;

- висновок щодо наявності чи відсутності в діянні військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення та в чому воно (за наявності такого) полягало;

- пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності правами відповідного начальника (командира) без зазначення конкретного виду стягнення;

- інші заходи, які пропонується здійснити для усунення причин правопорушення та умов, що йому сприяли;

- дата складання висновку.

Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов'язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.

Судом встановлено, що в порушення вказаних вимог Інструкції, висновки службового розслідування містять лише пропозиції щодо притягнення винних осіб, зокрема позивача, до відповідальності правами відповідного начальника (командира).

Також оцінюючи в співвідношенні дисциплінарний проступок та вид стягнення суд приходить до висновку, що відповідачем без повного урахування обставин, що слугують критерієм у визначені необхідного виду стягнення, видано наказ про звільнення.

Частиною 2 ст. 86 Статуту та п. 30 Інструкції, передбачено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до первинного Контракту про проходження військової служби від 01.08.2003 року, який міститься в особовій справі ОСОБА_1, позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України з 01.08.2003 року.

Як вбачається з особової справи позивача, оглянутої в судовому засіданні, останній до дисциплінарної відповідальності раніше не притягувався.

Крім того, в матеріалах особової справи міститься службова характеристика на позивача, яка характеризує ОСОБА_1 лише з позитивної сторони і свідчить про те, що позивач відповідає займаній посаді. Дана характеристика об'єктивно характеризує лише позитивні риси характеру позивача як сформованої особистості.

Також, про те, що ділові, морально-психологічні якості позивача та стан професійної і фізичної підготовки відповідають займаній посаді, свідчить висновок пройденої ним атестації, що міститься в матеріалах особової справи ОСОБА_1

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю не враховано всіх обставин справи, ступеню провини та попередню поведінку позивача, відсутність завданих державі та іншим особам збитків, відсутність негативних наслідків правопорушення, відсутність у нього дисциплінарних стягнень, відповідність посаді та наявність високих моральних та ділових якостей.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачами в ході розгляду справи по суті не наведено переконливих доводів на підтвердження службової невідповідності ОСОБА_1, оскільки, недоліки в його роботі, зафіксовані в ході перевірки, не були достатньою підставою для рішення відповідача про його звільнення за службовою невідповідністю та носять разовий характер.

Посилання відповідачів на пропущення строку звернення позивача до суду, як на підставу для відмови у задоволені позовних вимог суд відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України визначено право особи, що притягнута до відповідальності звернутись до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні встановлено, що про існування наказу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 136 від 26.03.2010 року «Про накладення дисциплінарного стягнення»позивач дізнався під час розгляду цієї адміністративної справи. До цього з наказом позивач не ознайомлювався та його копії не отримував.

З наказом № 36-ос від 19.04.2010 року позивача також ніхто не ознайомлював та копію зазначеного наказу не вручав. 29.04.2010 року позивача ознайомлено з телеграмою № 442 від 21.04.2010 року у якій містилась інформація про існування такого наказу.

Позивач ознайомлений з наказом начальника ОСОБА_6 прикордонного загону № 129-ос про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення від 08.06.2010 року в день видання наказу - 08.06.2010 року. Того ж дня позивач отримав копію наказу та трудову книжку. Суд вважає, що позивач отримав докази його звільнення : копію наказу та трудову книжку лише 08.06.2010 року. Адміністративний позов поданий до суду 06.07.2010 року, тобто в межах строків встановлених та ст. 88 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" та ст. 233 КзПП України.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, (ст. 86 КАС України).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірність своїх рішень, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказів начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №136 від 26.03.2010 року, №36-ос від 19.04.2010 року та начальника ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №129-ос від 08.06.2010 року; поновлення старшого прапорщика ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а також в списках особового складу та всіх видів забезпечення і стягнення з ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу слід задовольнити повністю.

Крім того, відповідно до п. 2 та п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Проте, суду не було надано документально підтверджених доказів стосовно понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 256, 257, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання нечинним наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №136 від 26.03.2010 року про накладення дисциплінарного стягнення.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №36-ос від 19.04.2010 року про звільнення в запас Збройних Сил України ОСОБА_1 та припинення (розірвання) контракту з ним.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №129-ос від 08.06.2010 року про звільнення в запас ОСОБА_1, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Поновити старшого прапорщика ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а також в списках особового складу та всіх видів забезпечення.

Стягнути з ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.06.2010 року по 13.08.2010 року.

Постанова в частині поновлення прапорщика ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Могилів-Подільський" І категорії (тип Б) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а також в списках особового складу та всіх видів забезпечення, та стягнення з ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за місяць вимушеного прогулу підлягає до негайного виконання.

Зобов'язати начальників ОСОБА_6 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення по справі №2-а-2845/10/0270 до 20.09.2010 року.

Відповідно до ст. 186 КАС України. апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

Частиною 2 ст. 267 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 18.08.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

13.08.2010