Справа № 2-а-1996/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 р. Справа № 2-а-1996/10/0270
м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: Боціяна Сергія Григоровича, ОСОБА_1 ,

відповідача_1: ОСОБА_2 ,

відповідача_2: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_4

до: житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1

про: визнання протиправними дій, бездіяльності та рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності та рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він з грудня 2004 року по листопад 2005 року проходив службу у Командуванні Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 , м. Вінниця), під час якої зарахований на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 . У травні 2005 року позивачу надано двокімнатну службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З листопада 2005 року по січень 2010 року ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (м. Миколаїв), на квартирний облік у вказаній військовій частині не ставав. При переїзді для несення служби у м. Миколаїв командування обіцяло залишити за позивачем службове житло у м. Вінниці та залишити на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до п. "г" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з проведенням організаційних заходів, позивача наказом Міністра оборони України №51 від 30.01.2010 року звільнено з військової служби у запас, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 №67 від 24.03.2010 року виключено з списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК м. Вінниці.

ОСОБА_4 13.04.2010 року звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці з рапортом про надання дозволу на виключення службової квартири АДРЕСА_2 , з числа службових та надання їй статусу постійного житла, на що отримав відповідь про те, що згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) його знято з квартирного обліку у Вінницькому гарнізоні, а службова квартира АДРЕСА_2 , підлягає звільненню. ОСОБА_4 вважає таке рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення облікової справи позивача до нового місця служби після прийняття рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) протиправною. Тому позивач і звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповненнях до неї.

Представники відповідачів проти позову заперечували, зазначили, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, позивача виключено з квартирного обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 , на підставі п.п. 25, 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984 року (далі - Правила) у зв`язку з припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи.

Також представник відповідача - 1 зазначив, що на момент переходу позивача для несення служби у м. Миколаїв діяв наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року N 20, яким врегульовувались питання забезпечення житловою площею військовослужбовців. Вказаним нормативним актом не передбачався обов`язок передавати облікову справу про перебування військовослужбовця на квартирному обліку до нового місця проходження служби.

Представник відповідача - 2 вказав на те, що командиром військової частини затверджено протокол № 11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача з квартирного обліку. Підпис командира про затвердження протоколу вказував на те, що документація про перебування на квартирному обліку повинна бути приведена у відповідність з діючим законодавством, а в разі необхідності передана за місцем проходження служби позивача.

Крім того, представники відповідачів вказали, що під час проведення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 роботи по упорядкуванню облікових справ військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 встановлено, що позивачем, згідно рішення МВК Івано-Франківської КЕЧ №2 від 24.01.2006 року, переоформлено отриману чотирьохкімнатну квартиру в м. Івано-Франківську на сина - ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані у справу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних суддів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень, відповідно до п. 7 ч.1 ст.3 КАС України, - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.п. 1.2 п.1 Положення про житлові комісії в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 11.09.2007 №517, житловим комісіям в Збройних Силах України створюються з метою зарахування (зняття) військовослужбовців на облік (з обліку) осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі звільнених у запас або у відставку, що залишаються перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли або пропали безвісти під час проходження військової служби; ведення обліку зазначених осіб; контролю за розподілом житлових приміщень та надходження житла, його обліком і розподілом відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, законодавством житловим комісіям делеговані владні управлінські функції стосовно ведення обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов. Крім того, даний спір не стосується питань прав власності або користування житлом чи реалізацією господарських функцій сторонами, а є публічно-правовим щодо оскарження дій, бездіяльності та рішень. Тобто, житлова комісія Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку являється суб`єктом владних повноважень, як це передбачено п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, і може бути відповідачем в публічно-правових спорах.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.1983 року по 24.03.2010 року проходив військову службу у Збройних Силах, зокрема, з грудня 2004 року по листопад 2005 року він проходив службу у Командуванні Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 , м. Вінниця) на посаді голови класифікаційної комісії - головного інспектора-льотчика. Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 позивача зараховано на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 . У травні 2005 року позивачу надано двокімнатну службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З листопада 2005 року по січень 2010 року ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (м. Миколаїв), на квартирному обліку у вказаній військовій частині, згідно довідки квартирно-експлуатаційного відділу (далі - КЕВ) м. Миколаєва №377 від 18.03.2010 року (а.с. 11), він не перебував та житлом від Міністерства оборони України не забезпечувався.

У зв`язку з проведенням організаційних заходів, позивача на підставі п. "г" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наказом Міністра оборони України №51 від 30.01.2010 року звільнено з військової служби у запас, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 №67 від 24.03.2010 року (а.с. 12) виключено з списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК м. Вінниці.

ОСОБА_4 13.04.2010 року звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці з рапортом (а.с. 13) про надання дозволу на виключення службової квартири АДРЕСА_2 , з числа службових та надання ій статусу постійного житла. Листом №740 від 21.04.2010 року (а.с. 14) позивача повідомлено, що рішенням т.в.о. Міністра оборони України №69-27/в від 11.11.2009 року тимчасово призупинено надання дозволів на виключення житлових приміщень з числа службових. Крім того, ОСОБА_4 вказаним листом повідомлено про неперебування його на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні, а тому займане ним службове житлове приміщення підлягає звільненню.

Так, згідно рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) ОСОБА_4 на підставі п.п. 25, 26 Правил знято з квартирного обліку у Вінницькому гарнізоні.

Позивач, не погоджуючись з рішенням засідання житлової комісії та бездіяльністю командира військової частини НОМЕР_1 , звернувся з позовом до суду та просив визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) про виключення його з черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 ; визнати протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо не повідомлення позивача про прийняте рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) та не направлення облікової справи до нового місця служби; визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення облікової справи ОСОБА_4 до нового місця служби та зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 .

Визначаючись щодо позовних вимог, суд встановив наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає та встановлює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цей Закон також гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзацу першого частини 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями визначається Кабінетом Міністрів України. Крім того, регулювання обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання здійснюється на підставі Правил.

Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).

Статтею 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація, відповідно до ст. 12 того ж Закону України та п. 1.5 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2006 за 1171/13045 (далі - Інструкція), надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до вимог п. 3.6 Інструкції на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру у Книзі обліку. Облікова справа є документом суворої звітності і зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку в квартирно-експлуатаційному органі (копія - у військовій частині постійно), а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом, - в квартирно-експлуатаційному органі. Відомості про перебування військовослужбовців та членів їх сімей на обліку, а також надання (здачу) ними житлового приміщення вносять до особових справ військовослужбовців у встановленому порядку.

Згідно з вимогами п. 3.10 Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому

комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційного органу необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.

Він також може скористатися правом отримати житлове приміщення після звільнення з військової служби від виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 28 Правил передбачено, що зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указаням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Підстави зняття військовослужбовців з квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов передбачено п. 30 Порядку. Такими підставами є :

- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Законодавством, зокрема п. 3.12 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577, визначено, що однією з додаткових підстав для зняття з квартирного обліку є переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт.

У судовому засіданні встановлено, що позивач був переміщений до нового місця служби в інший населений пункт, а саме в місто Миколаїв. Так, з листопада 2005 року по січень 2010 року ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 (м. Миколаїв).

При цьому, відповідно до п. 3.7 вищевказаної інструкції визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

На квартирному обліку у військовій частині в м. Миколаїв, згідно довідки квартирно-експлуатаційного відділу (далі - КЕВ) м. Миколаєва №377 від 18.03.2010 року (а.с. 11), він не перебував та житлом від Міністерства оборони України не забезпечувався. Таким чином суд вважає, що позивач не скористався наданим йому правом для взяття його на квартирний облік за новим місцем служби.

Твердження позивача про те, що командування обіцяло залишити за позивачем службове житло у м. Вінниці та залишити на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 суд відхиляє, оскільки ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти лише в межах та на підставі закону. Оскільки законодавством чітко врегульовано порядок взяття на квартирний облік та зняття військовослужбовців з квартирного обліку, любі обіцянки, які йому суперечать не можуть бути правовими підставами для внесення змін до квартирного обліку в непередбачений спосіб.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) про зняття позивача з квартирного обліку є правомірним.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2007 року (протокол №11) про виключення ОСОБА_4 з черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1

Судом прийнято до уваги, що відповідно до п. 28 Правил розгляд питання про виключення військовослужбовця з списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень потребує запрошення заінтересованої особи, а про зняття з обліку (виключення із списку) повідомлення громадянина у 15-денний строк у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідачами до суду не надано доказів повідомлення ОСОБА_4 про прийняте житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення від 19.12.2007 року (протокол №11) про виключення його з черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 . У судовому засіданні було з`ясовано, що такого повідомлення не було.

Одночасно судом враховано, що позивач займаючи посаду командира частини підписував рішення житлової комісії і він обізнаний із законодавством, яке регулює дані правовідносини. У судовому засіданні вказані обставини підтвердив сам позивач.

Так, відповідно до п. 3.13 Інструкції списки військовослужбовців, яких прийнято на квартирний облік, окремі списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, вивішуються для загального огляду, а також розміщуються в центральному друкованому органі Міністерства оборони України - газеті "Народна армія" та в мережі Інтернет, на веб-сайтах Міністерства оборони України та оперативних командувань (територіальних управлінь). Враховуючи вказану норму законодавства, позивач міг відслідковувати перебування на квартирному обліку за допомогою наведених джерел.

Проте, недотримання відповідачем_1 вимог законодавства щодо неповідомлення письмово позивача про прийняте рішення, пов`язане із зняттям з квартирному обліку суд розцінює, як неправомірні дії. Одночасно, суд вважає, що не повідомлення позивача про прийняте рішення не є підставою для скасування прийнятого рішення, оскільки, згідно наданих суду доказів воно прийнято з урахуванням вимог законодавства та в межах наданих повноважень.

Позивач вказує також на неправомірність дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення облікової справи до нового місця служби у м. Миколаїв, після прийняття житловою комісією рішення про виключення його з квартирного обліку.

Представниками відповідача доказів направлення облікової справи позивача до нового місця служби не надано, у судовому засіданні з`ясовано, що облікова справа позивача до м. Миколаєва не направлялась.

Судом враховано, що рішення про зняття позивача з квартирного обліку прийнято 19.12.2007 року, тобто в час, коли правовідносини щодо перебування на квартирному обліку врегульовувались Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577.

Згідно з п. 3.7 Інструкції облікова справа військовослужбовців, які перебувають на обліку, у разі переміщення їх по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість) направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що командиром повинні були вжиті відповідні організаційні заходи щодо передачі облікових справ військовослужбовців, які переміщені по військовій службі з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), у тому числі облікової справи позивача до м. Миколаїв.

Заперечення представника відповідача_2, про те, що підпис командира про затвердження протоколу № 11 від 19.12.2007 року вказує, що документація про перебування на квартирному обліку повинна бути приведена у відповідність з діючим законодавством, а в разі необхідності передана за місцем проходження служби позивача суд відхиляє, оскільки вказаний підпис свідчить лише про погодження командира з прийнятим рішення та суду не надано доказів, що такий підпис одночасно є вказівкою про передачу облікової справи.

За таких умов суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо неповідомлення ОСОБА_4 про прийняте житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення від 19.12.2007 року (протокол №11) про виключення його з черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 , та визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення облікової справи позивача до нового місця служби.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про визнання протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині не направлення його облікової справи до нового місця служби, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, направлення облікової справи військовослужбовця до нового місця служби, відповідно до п. 3.7 Інструкції належить до компетенції командира (начальника) військової частини у разі переміщення військовослужбовця по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість).

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за свої внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. А відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В той же час, згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позов задоволено частково, позивачу підлягає поверненню 1,70 грн. державного мита, сплаченого згідно квитанції №6 від 17.05.2010 року, що знаходиться в матеріалах справи №2-а-1996/10/0270.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов ОСОБА_4 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності та рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо не повідомлення ОСОБА_4 про прийняття житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення від 19.12.2007 (протокол №11) про виключення ОСОБА_4 з черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 .

Визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не направлення облікової справи ОСОБА_4 до нового місця служби.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 1,70 грн. (одну гривню 70 копійок) сплаченого державного мита згідно квитанції №6 від 17.05.2010 року, що знаходиться в матеріалах справи №2-а-1996/10/0270.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст постанови оформлено: 14.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович
09.07.2010