Справа № 265/5987/15-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/5987/15-а
Провадження № 2-а/265/190/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради (надалі за текстом постанови - УПСЗН) про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що 31 серпня 2015 року він звернувся до УПСЗН для отримання довідки про взяття на облік як особи, яка перемішується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Натомість 31 серпня 2015 року він отримав рішення про відмову у видачі такої довідки у зв'язку з відсутністю обставин, що спричинили його переміщення з районів проведення антитерористичної операції, бо за розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року до затвердженого переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, село Саханка, де він зареєстрований та проживав по АДРЕСА_2 не відноситься. Натомість в зв'язку із проведенням активної фази антитерористичної операції саме на території села Саханка позивач був змушений виїхати звідти 31 липня 2015 року та став проживати в АДРЕСА_1 Оскільки він був змушений покинути своє постійне місце проживання у с. Саханка через вказані обставини, то просив суд визнати бездіяльність УПСЗН щодо відмови йому у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зобов'язати УПСЗН видати позивачу, який тимчасово мешкає АДРЕСА_1, довідку про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що він пропрацював на Україні майже 30 років, заслужив пенсію, яку отримував від Новоазовського УПФУ в Донецькій області через поштове відділення зв'язку. Однак майже рік він не отримував пенсію, бо на території с. Саханка, де він зареєстрований та мешкав, не працюють державні заклади більше року, в тому числі поштові відділення, внаслідок проведення на цій території активної фази АТО. Внаслідок цих обставин він переїхав до міста Маріуполя, де мешкає по АДРЕСА_1 у сина. З метою отримання належної йому пенсії він звернувся до УПСЗН за отриманням довідки, що підтверджувала б його статус. Вважаючи відмову в надані йому довідки внутрішньо переміщеної особи неправомірною, просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_2, заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення, за якими представник відповідача, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, вказував, що 31 серпня 2015 року до відповідача дійсно звертався ОСОБА_1 із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи з видачею відповідної довідки. Зазначав, що вказані довідки управління видає згідно до «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 509. На момент звернення ОСОБА_1, зареєстрованого по АДРЕСА_2, управління керувалось також розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року «Про перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», згідно якого с. Саханка не входить до затвердженого цим розпорядженням переліку населених пунктів. На підставі зазначеного позивачу було відмовлено у видачі такої довідки. На підставі переліченого представники відповідача діяли правомірно, бо позивачу було відмовлено у видачі довідки внаслідок відсутності обставин, які спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Також посилався на постанову Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року про «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», за яким перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Служби безпеки. Також зазначав, що вказаною постановою КМУ було затверджено «Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», у відповідності до якого визначається процедура фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям, здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей. Таким чином просила відмовити у позові внаслідок його необґрунтованості.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорту позивача (а. с. 5).

На підставі рішення Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1, який фактично мешкає АДРЕСА_1, було відмовлено у видачі довідки про взяття його на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції на підставі відсутності обставин, що спричинили переміщення особи з урахуванням переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, що був затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р (а. с. 6).

За трудовою книжкою позивача вбачається, що ОСОБА_1 пропрацював на території України з 1 липня 1986 року по 31 серпня 2010 року (а. с. 19-22).

Відповідно до пенсійного посвідчення позивача вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Новоазовському районі Донецької області, отримуючи пенсійні виплати з 15 червня 1998 року, маючи також статус «дитини війни» (а. с. 23).

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

На підставі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, вбачається, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно до ч. 11 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, продовженні її дії або скасовано її дію, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону, або обставини, що раніше існували, істотно змінились; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство України, до їх відновлення. Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо в неї з'явилися підстави, визначені в статті 1 цього Закону, або оскаржити таке рішення про відмову до суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Крім цього на підставі ч. 2 ст. 20 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно до п. 1 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення» (далі за текстом постанови - Порядок) (в редакції на момент відмови УПСЗН у видачі довідки позивачу), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, вбачається, що цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення. Довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

За п. 3 Порядку заява про взяття на облік повинна містити, крім іншого, інформацію про заявника про обставини, що спричинили переміщення з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції та населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

На підставі п. 6 Порядку в день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А-4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу.

При цьому за п. 8 Порядку заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо відсутні обставини, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

Відповідно до чинної редакції Порядку (в редакції з 9 вересня 2015 року) було змінено його назву на «Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», за яким у п. 1 Порядку зазначено, що він регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

На підставі вивчених норм суд дійшов висновку, що вказаний Порядок не передбачає наявність будь-якого переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, тому для обмеження у визначенні внутрішньо переміщеної особи відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», не може бути застосований.

Так само не може бути підставою для відмови у визначенні внутрішньо переміщеної особи відсутність с. Саханка в затвердженому розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», який був прийнятий до набуття чинності Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», тому не міг прийматись на його виконання, а застосування визначеного у вказаному розпорядженні виключного переліку населених пунктів УПСЗН для визначення внутрішньо переміщеної особи суперечить положенням Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», бо звужує обсяг прав тимчасово переміщених осіб, наданих даним Законом.

Крім цього на підставі Наказу антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» вбачається, що було визначено районами проведення антитерористичної операції, крім іншого, Донецьку область з терміном її проведення, починаючи з 7 квітня 2014 року.

Також суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України від 11 грудня 2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» було внесено зміни в адміністративно-територіальний устрій Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області з метою упорядкування адміністративних зв'язків між окремими населеними пунктами Донецької області, які були розірвані внаслідок проведення антитерористичної операції, створення умов для ефективного здійснення повноважень органами місцевого самоврядування адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться поза межами зони проведення антитерористичної операції, та забезпечення життєдіяльності у таких населених пунктах, шляхом тимчасової, до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоврядування неконтрольованих ними населених пунктів Донецької області, зміни меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів із збільшенням територію міста Маріуполь за рахунок передачі до його складу частини земель Новоазовського району (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське), із збільшенням території Волноваського району за рахунок передачі до його складу частини земель Новоазовського району (в тому числі території села Комінтернове, села Водяне, села Заїченко, села Лебединське, селища Калинівка, села Сопине, села Павлопіль, села Пищевик, села Черненко, села Широкине, села Бердянське).

З вказаної постанови Верховної Ради України вбачається, що село Саханка внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області не увійшло до переліку населених пунктів, що знаходяться поза межами зони проведення антитерористичної операції, які були включені тимчасово до складу міста Маріуполя та Волноваського району Донецької області для ефективного здійснення повноважень органами місцевого самоврядування.

З переліченого суд дійшов висновку, що органи пенсійного фонду України в Новоазовському районі Донецької області, які базувалися в місті Новоазовську, не здійснюють своїх повноважень в селі Саханка, тому доводи ОСОБА_1, який перебуває на обліку у вказаному управлінні ПФУ, в частині неотримання ним пенсійних виплат з вересня 2014 року були підтверджені у судовому засіданні.

Таким чином суд встановив, що органи державної влади України та місцеве самоврядування не здійснюють своїх повноваження у АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2 «Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (далі за текстом постанови - Тимчасовий порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, в населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

На підставі п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів, які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд зазначає, що ОСОБА_1, який має право на отримання пенсійних виплат від держави Україна, яка встановила гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, має право на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, бо є громадянином України, який постійно проживає в Україні, та який був змушений самостійно покинути своє місце проживання в АДРЕСА_2 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території проведення антитерористичної операції.

Таким чином УПСЗН повинно було вжити всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом внутрішньо переміщеної особи, якою є ОСОБА_1, на виконання положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», за яким громадяни пенсійного віку мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи на підставі затвердженого постановою КМУ від 7 листопада 2014 року Тимчасового порядку шляхом взяття на облік відповідно до затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року Порядку, та яким пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів, які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що представники відповідача діяли у порушення норм діючого законодавства України, відмовляючи ОСОБА_1 у взяті його на облік внутрішньо переміщеної особи.

На підставі наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання бездіяльності відповідача неправомірною із зобов'язанням УПСЗН видати позивачу, зареєстрованому по АДРЕСА_2, який фактично мешкає АДРЕСА_1, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність неправомірною та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради видати ОСОБА_1, який зареєстрований по АДРЕСА_2, та тимчасово мешкає по АДРЕСА_1, довідку про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя