Справа № 2-а-293/2010
Суддя: Карнасевич Г. І.
Дата ухвалення: 2010-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-293/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 червня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.

при секретарі Папіш Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського міськрайонного центру зайнятості про стягнення допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь невиплачену соціальну державну допомогу по безробіттю за період з 25.02.2009 року по 27.05.2009 року.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 17.02.2009 року вона звільнилась з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). 25.02.2009 року зареєструвалася у Самбірському міськрайонному центрі зайнятості (надалі - Самбірського МРЦЗ).

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо зменшення впливу світової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року було внесено зміни до ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме: частину 3 ст. 23 доповнили словами «або за угодою сторін».

Відповідно після внесення таких змін допомога по безробіттю особам, які звільнились з роботи за ст. 36 цього Закону виплачувалась, починаючи з 91 го дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку.

Враховуючи те, що вона зареєструвалась у центрі зайнятості в період дії вищезазначених змін, допомогу по безробітті їй почали виплачувати з 91 го дня після реєстрації.

Однак, згідно рішення Конституційного суду від 28 квітня 2009 року вищевказані зміни визнано неконституційними і вони втратили чинність.

Відповідно до цього, допомога по безробітті повинна виплачуватись з 8 го дня після реєстрації у державній службі зайнятості в установленому порядку. Зважаючи на це, просить стягнути з відповідача суму невиплаченої за цей період допомоги по безробіттю.

В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнала і пояснила, що 19.02.2009 року позивачка звернулася до Самбірського міськрайонного центру зайнятості. На підставі поданих необхідних документів була зареєстрована як така, що шукає роботу. У звязку з цим, що упродовж пошукового періоду ОСОБА_1 не було запропоновано прийнятної роботи та не

працевлаштовано, 29.02.2009 року на підставі поданої заяви їй надано статус безробітної.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо зменшення впливу світової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року, початок виплати допомоги по безробіттю визначено з 91 го календарного дня. А отже, розпочато виплату допомоги з безробіття ОСОБА_1 з 27.05.2009 року згідно наказу Самбірського МРЦЗ від 27.05.2009 року.

Вважає, що згідно принципу права, закріпленого в Конституції України та витлумаченого в рішенні Конституційного суду від 09.02.1999 року № 1- рп/99, дію нормативного - правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативний акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

А відтак, Самбірським міськрайонним центром зайнятості правомірно було прийнято рішення про початок виплати допомоги з безробіття з 91 го календарного дня.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 17 лютого 2009 року звільнилася з роботи згідно п. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (за згодою сторін).

19 лютого 2009 року на підставі поданих нею необхідних документів була зареєстрована у відповідача як така, що шукає роботу відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних.

У звязку з ти що упродовж пошукового періоду ОСОБА_1 не було запропоновано прийнятної роботи та не працевлаштовано, 26 лютого 2009 року їй на підставі поданої заяви надано статус безробітної відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» згідно наказу міськрайонного центру зайнятості від 26.02.2009 року, де стала отримувати допомогу по безробіттю. Виплату допомоги по безробіттю їй було призначено у відповідності до ч. 1,3.4 ст. 22 Закону України «Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога, згідно з внесеними змінами у відповідності до Закону України «про внесення змін до деяких Законів України щодо зменшення впливу світової економічної кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року за № 799 VI, який був чинним на момент надання статусу безробітної та призначення виплати допомоги з безробіття.

При здійсненні виплати допомоги по безробіттю відповідач керувався п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» згідно якого тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочена станом на 26.03.2009 року на 90 календарних днів.

Конституційним Судом України від 28.04.2009 року у рішенні № 9- рп/ 2009 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення ч. 3 ст. 23 від 25.12.2008 року № 799 VI в частині доповнення після слів «поважних причин» словами «або за згодою сторін».

Як вбачається зі змісту даного рішення від 28.04.2009 року, положення Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом рішення (тобто з 28.04.2009 року).

Рішення Конституційного ОСОБА_2 України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статтей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Згідно ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 71, 79, 86, 94, 112, 160-163 КАС України, п. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття», рішенням Контитуційного суду Львівської області від 28 квітня 2009 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Самбірського міськрайонного центру зайнятості по виплаті ОСОБА_1, проживаючій ІНФОРМАЦІЯ_1 «а» у м. Самборі Львівської області, соціальної допомоги по безробіттю за період з 25.02.2009 року по 27 травня 2009 року та зобовязати відповідача провести виплату такої допомоги з 28 квітня 2009 року по 27 травня 2009 року у відповідності до проведених ним розрахунків.

На постанову може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя