Справа № 2а-3824/11/1370
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р. Справа № 876/3512/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача Підгайний О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова до ОСОБА_2 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ :

ДПІ у Личаківському районі м. Львова 30.03.2011 року звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 26860,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням ДПІ у Личаківському районі м. Львова оскаржила його в апеляційному порядку. Просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що за даними Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області 12.11.2008 року на ім'я відповідача було зареєстровано транспортний засіб.

Так, листом Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. №9/2074 «Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України» повідомив податковий орган, що відповідач 12.11.2008 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки FREIGHTLINER Sprinter 316, 2002 року випуску, об'ємом двигуна 2686 куб.см., державний номерний знак НОМЕР_1, який, відповідно до ст.2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», є об'єктом оподаткування.

З розрахунку суми податку з власників транспортних вбачається, що відповідач повинен був сплатити 26 860,00 грн. за автомобіль марки FREIGHTLINER Sprinter 316, 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 (об'єм двигуна 2686 куб.см., ставка податку за 100 куб.см. - 1000,00 грн.).

24 січня 2011 року позивачем було проведено перевірку сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, за результатами якої складено довідку №1296/17-010 та зафіксовано факт несплати відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 26 860,00 грн.

Відповідно до довідки ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 24.01.2011 року №1296/17-010, а також довідки ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 28.11.2014 року №б/н, кошти по податку з власників транспортних засобів від відповідача у сумі 26 860,00 грн. до бюджету не надходили.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (далі - Закону) платниками податку з власників транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів.

Згідно ст.3 Закону, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

При цьому, згідно із ч. 4 ст.5 Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку. Частиною 6 ст. 5 Закону встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми законодавства, державна реєстрація транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів не може бути здійснена, оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку.

Колегією суддів встановила що відповідач не може бути визнаний платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки він не здійснював первинної реєстрації вказаного транспортного засобу. А відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за державну реєстрацію вказаного автомобіля у сумі 26860,00 грн.

На момент реєстрації транспортного засобу на ім'я відповідача, єдиний на території України «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (надалі по тексту - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку, такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

В силу абз.1 п.3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до п.8 вказаного Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу 3 п.40 Порядку, скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 17 грудня 2013 року в справі №21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року в справі №21-104а13.

Окрім того, суд враховує, що платник не може нести відповідальності за дії працівників ДАІ чи банківських установ в процесі сплати та перерахування податків до бюджету, оскільки такі є підставою для проведення відповідної перевірки правоохоронними органами. Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку чи неперерахування відповідних коштів тягне за собою відповідальність посадових осіб органу, які здійснили таку реєстрацію чи проводили відповідні розрахунки. В свою чергу, відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його саме з відповідача, оскільки його вина у несплаті такого не доведена належним чином.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області щодо стягнення податку з власників транспортних засобів, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі № 2а-3824/11/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 10.09.2015 року