Справа № 2-а-2265/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2010 р. Справа № 2-а-2265/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

свідка: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер В-М"

до: територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

про: скасування постанови про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ :

товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер В-М" (далі - ТОВ "Лідер В-М") звернулось з позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що посадовими особами відповідача 23.03.2010 року проведено перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, з причепом, який належить ТОВ "Лідер В-М". На час перевірки, вказаний автомобіль використовувався товариством з обмеженою відповідальністю "Кедр К-В" (далі - ТОВ "Кедр К-В") на підставі укладеного договору оренди і водій вказаного товариства здійснював перевезення вантажів для власних потреб ТОВ "Кедр К-В". Посадовими особами відповідача за результатами проведеної перевірки складено акт №168416 від 23.03.2010 року (а.с. 25), в якому зафіксовано порушення вимог позивачем ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезення вантажу для ТОВ "Кедр К-В" згідно товарно-транспортної накладної №202195 від 23.03.2010 року без оформлення ліцензійної картки. На підставі акту №168416 від 23.03.2010 року начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області винесено постанову №088637 від 12.04.2010 року про застосування фінансових санкцій (а.с. 23) до ТОВ "Лідер В-М" у сумі 1700,0 грн. за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на відсутність обставин, які слугували підставою для її винесення, оскільки жодних послуг з перевезення вантажів не надавалось, а здійснювались перевезення вантажів для власних потреб підприємством, яке правомірно використовувало орендований автомобіль. Крім того, відповідачем не надано для ознайомлення позивачу акт №168416 від 23.03.2010 року перед винесенням постанови №088637 від 12.04.2010 року про застосування фінансових санкцій і норма законодавства на підставі якої прийнято оскаржуване рішення стосується експлуатації автомобілів облаштованих як таксі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та залишити в силі постанову №088637 від 12.04.2010 року. При цьому суду пояснила, що 23.03.2010 року під час проведення перевірки водієм транспортного засобу марки "КАМАЗ 5410" ОСОБА_3 надано співробітникам відповідача документи, які підтверджували право власності на транспортний засіб ТОВ "Лідер В-М". Тому, вважає, що постанову винесено відповідно до законодавства та просила суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Залучений в якості свідка ТОВ "Кедр К-В" ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 22.03.2010 року він працював водієм в ТОВ "Кедр К-В". 23.03.2010 року ним здійснено перевезення вантажу ТОВ "Кедр К-В" на транспортному засобі марки "КАМАЗ 5410" номерний знак НОМЕР_1. В ході проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортом на вимогу співробітників відповідача ним надано документи на транспортний засіб та причеп, зокрема: техталон на "КАМАЗ 5410", оформлений на ТОВ "Кедр - КВ", та причеп, оформлений на ТОВ "Лідер В-М". У результаті чого посадові особи відповідача подумали, що "КАМАЗ 5410" не перереєстрований.

Свідок показав, що із-за сильного хвилювання він забув надати інспекторам територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області договір оренди транспортного засобу марки "КАМАЗ 5410" та причепа, укладеного між ТОВ "Лідер В-М" та ТОВ "Кедр - КВ", а перевіряючи про існування такого договору його не запитували.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін по справі та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт визначає поняття автомобільного перевізника, як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року.

Згідно з п. 2 цього Порядку, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних субєктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

23.03.2010 року державними інспекторами Петраківським В.А. та Демчиком Л.М. при в'їзді до смт. Вапнярка проведено перевірку транспортного засобу "КАМАЗ 5410" номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_4.

Під час перевірки, як зафіксовано в акті №168416 від 23.03.2010 року (а.с. 25), виявлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема: надання послуг з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної №202195 від 23.03.2010 року, вантажовідправник та вантажоотримувач - ТОВ "Кедр - КВ" без оформленої ліцензійної картки.

Постановою начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_5 № 088637 від 12.04.2010 року до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз 3. ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт (а.с.23).

У судовому засіданні встановлено, що позивач не зявився на розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке відбулось 12.04.2010 року в приміщенні територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області, про що йому направлено повідомлення №02-3/1599 від 31.03.2010 року, яке ТОВ "Лідер В-М" отримало 08.04.2010 року (а.с. 24).

Постанова про накладення фінансових санкцій направлялась позивачу супровідним листом за вих. № 02-3/1543 від 14.04.2010 року (а.с. 22) та отримана ним 06.05.2010 року.

Не погоджуючись з постановою №088637 від 12.04.2010 року, ТОВ "Лідер В-М" 07.05.2010 року звернулось з скаргою до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (а.с. 7), яку у зв'язку з пропущенням строку подання скарги без поважних причин залишено без задоволення (а.с. 8)

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням субєкта владних повноважень, звернувся до суду з позовом про визнання його незаконним та скасування.

Як встановлено в судовому засіданні, основною підставою прийняття оскаржуваного рішення, була відсутність ліцензійної картки, яка оформлюється на автомобіль за допомогою якого надаються послуги з вантажних перевезень на договірних умовах. Так, в акті, в якому зафіксовані результати проведеної перевірки, зазначено, що позивач надавав послуги по перевезенню товару, що належить ТОВ "Кедр - КВ" згідно товарно-транспортної накладної №202195 від 23.03.2010 року.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб ТОВ "Лідер В-М" марки "КАМАЗ 5410" номерний знак НОМЕР_1 з причепом, згідно договору оренди №1 від 01.01.2010 року, знаходиться у користуванні /оренді/ ТОВ "Кедр - КВ" і на момент перевірки (23.03.2010 року) вказаним транспортним засобом ТОВ "Кедр - КВ" здійснювались перевезення товариством для власних потреб. За кермом автомобіля перебував водій ОСОБА_3, який являвся працівником ТОВ "Кедр - КВ".

Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні позивачем наданими для огляду доказами, а саме договором оренди №1 від 01.01.2010 року, книгою реєстрації договорів на підприємстві, яка ведеться з 01.01.2009 року, наказом про закріплення автомобіля за водієм, книгою реєстрації наказів з особового складу, подорожнім листом № 87, товарно-транспортною накладною з підписом працівника ГДІ, який здійснював перевірку, показами свідка.

Суд вважає, що посадові особи відповідача помилково дійшли до висновку про здійснення ТОВ "Лідер В-М" перевезення транспортним засобом марки "КАМАЗ 5410" номерний знак НОМЕР_1 вантажу ТОВ "Кедр - КВ". Оскільки, водієм ТОВ "Кедр - КВ" при проведені перевірки помилково не надано інспекторам договір оренди від 01.01.2010 року, то ними не вірно в акті перевірки №168416 від 23.03.2010 року зазначено найменування суб'єкта господарювання, якому належить транспортний засіб. А тому суд приходить до висновку, що позивач не повинен нести відповідальність передбачену абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний автотранспорт".

У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що у разі здійснення перевезень вантажів для власних потреб відсутня необхідність в оформленні ліцензії на надання послуг з автоперевезень та ліцензійної картки на автомобіль.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача встановлено не всі обставини, які б свідчили про здійснення позивачем перевезень вантажу без додержання вимог спеціального законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не з'ясовані та не прийняті до уваги всі обставини, що могли вплинути на об'єктивність прийнятого рішення, а отже відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, як наслідок, наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, постанова територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області №088637 від 12.04.2010 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700,0 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією №48701/з28 від 02.06.2010 року документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер В-М" до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про скасування постанови про застосування фінансових санкцій задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 12.04.2010 начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер В-М" фінансових санкцій в сумі 1700,0 грн. (одна тисяча сімсот гривень), як незаконну.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер В-М" 3,40 грн. (три гривні сорок копійок) державного мита, сплаченого згідно квитанції №48701/з28 від 02.06.2010, яка зберігається в матеріалах адміністративної справи № 2-а-2265/10/0270.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 06.07.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

01.07.2010