Справа № 826/12271/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2015 року № 826/12271/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №47707434),-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №47707434), мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржувана постанова не містить відомостей щодо того, коли саме та ким виданий виконавчий напис, на виконання якого прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження; коли набрав законної сили зазначений виконавчий напис та до якого строку боржнику необхідно самостійно виконати виконавчий документ, а відтак зазначена постанова підлягає скасуванню як протиправна.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 02.06.2015 року ВП №47707434.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Маріуцою Т.В. розглянута заява про примусове виконання виконавчого напису №516 та 02.06.2015 р. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47707434.

Незгода позивача із відсутністю у зазначеній постанові всіх необхідних реквізитів зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» №202/98-ВР від 24.03.1998 р. примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів (управлінь) державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

В силу статті 11 Закону №606-XIV на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цих Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі.

Крім того, згідно з ч.1, 2 ст.17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно цього ж Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

При цьому, статтею 19 Закону №606-XIV визначено підстави для відкриття виконавчого провадження, згідно якої державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, що мало місце в даному випадку.

В той же час, ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №606-XIV у виконавчому документі зазначаються: У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи виконавчого напису №516, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, останній міститься всі необхідні реквізити, передбачені ст. 18 Закону №606-XIV.

Відповідно до п.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. N 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802) під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.5.1 зазначеної Інструкції передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: зокрема, назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить відомостей щодо того коли виданий виконавчий напис №516, коли документ набрав законної сили, в який строк боржнику належить самостійно виконати виконавчий документ.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 р. N 74/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158) керівник органу державної виконавчої служби з власної ініціативи або за заявою сторін виконавчого провадження може виправити допущені в процесуальних документах, винесених державним виконавцем, який йому безпосередньо підпорядкований, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься постанова.

Водночас, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не може бути скасована лише з формальних підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 19 Закону, які не перешкоджають подальшому провадженню виконавчих дій.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутність зазначення державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови є підставою для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відсутність даної інформації позбавляє боржника права виконання виконавчого документа в добровільному порядку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 02.06.2015 року ВП №47707434.

Судові витрати у розмірі 73,08 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов