Справа № 813/892/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Київ К/800/47463/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ситникова О.Ф.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до начальника Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Островської О.В. про встановлення наявності чи відсутності повноважень, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, визнання права,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання конституційних прав, встановлення наявності чи відсутності права та визнання неправомірними дій посадових осіб, що полягали у ненаданні відповіді по суті поставлених у зверненнях позивача питань. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у липні 2012 року він двічі звертався до відповідача з проханням вжити заходів відносно відновлення його конституційних прав, порушених судами під час здійснення правосуддя. Проте, начальником Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Островською О.В. на ці звернення надано неповну відповідь, чим на його думку порушено його права, гарантовані Конституцією України. Вважаючи дії відповідача неправомірними, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, яку залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема Конституції України, Законів України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон «Про звернення громадян») та від 23 грудня 1997 року № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон № 776/97-ВР).

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що 06 липня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з вимогою вжити заходів відносно судді Апеляційного суду м. Києва Невідомої Т.О., яка на його думку порушила норми Цивільного процесуального кодексу України, та просив відновити порушені права позивача, гарантовані статтями 19, 40, 55 та пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України.

08 липня 2012 року позивач знову звернувся до відповідача з аналогічними вимогами щодо вжиття заходів відносно судді Сокальського районного суду Львівської області, колегії суддів Апеляційного суду Львівської області та судді Вищого адміністративного суду України.

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 06 серпня 2012 року № 7.2/9-Б201140.12/13-01 за підписом начальника Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Островської О.В. надано відповідь на звернення позивача та додатково роз'яснено, що дисциплінарне провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів здійснює Вища кваліфікаційна комісія суддів України, а відносно суддів вищих спеціалізованих судів та суддів Верховного суду України - Вища рада юстиції.

Вважаючи наведену відповідь не повною та формальною, ОСОБА_4 звернувся з позовом до суду.

За приписами частини 1 статті 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

При цьому, норми Конституції України є загальноприйнятими і не потребують додаткового визнання в судовому порядку, а тому суди обґрунтовано відмовили позивачу у задоволенні вимог щодо визнання його конституційних прав, передбачених статтями 8, 40, 55, 56,57, 59 Конституції України.

Законом «Про звернення громадян» врегульовано питання практичної реалізації громадянами України наданого їм права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За приписами частин 1, 3 статті 7 Закону «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Із змісту заяв ОСОБА_4 видно, що позивач звертався до відповідача з вимогами відновити його конституційні права, порушення яких полягало, на його думку, у порушенні суддями судів різних інстанцій порядку здійснення судочинства, що призвело до ухвалення неправосудних рішень.

Водночас, питання, які порушував позивач у своїх зверненнях стосувались правосуддя, процедура здійснення якого, в тому числі, порядок оскарження судових рішень, визначена спеціальними нормативними актами і не можуть бути вирішені відповідачем в межах його повноважень, передбачених Законом № 776/97-ВР.

Враховуючи те, що вимогу притягнути суддів до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 у своїх зверненнях не заявляв, що виключало можливість передачі його звернень до відповідних органів, відповідач у листі від 06 серпня 2012 року № 7.2/9-Б201140.12/13-01 додатково роз'яснив, які саме органи уповноважені розглядати питання щодо відкриття дисциплінарного провадження відносно суддів судів різних інстанції. Цей лист підписано начальником Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Островської О.В. в межах її повноважень, визначених Положенням про Управління з питань дотримання процесуального законодавства Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого 27 червня 2012 року.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що суб'єкт владних повноважень діяв правомірно та у відповідності норм чинного законодавства, а тому підстави для задоволення іншої частин позовних вимог також відсутні.

Мотиви касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
О.Ф. Ситников
В.В. Тракало