Справа № 2-а-1523-10
Суддя: Гаврищук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Нетішинський міський суд Хмельницької області
Справа№ 2-а-1523-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючої : судді Гаврищук Л.П.

при секретарі : Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 14.04.2004р. він є інвалідом ІІ групи, в звязку з захво-рюванням, повязаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та особою, яка віднесена до 1 категорії. Статтею 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що інвалідам ІІ групи 1 категорії виплата щорічна допомоги на оздоровлення здійснюється в розмірі пяті мінімальних заробітних плат, однак відповідач проводив вказані виплати в меншому розмірі на підставі постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р.. На його вимогу здійснити перерахунок за 2009р. та 2010р., відповідач відмовився, з посиланням на те, що виплата здійснена вірно, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі урядових постанов. Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, аніж урядові документи. Недовиплачена сума за 2009 і 2010 р.р., згідно його розрахунку, становить 7205,0 гривень. Просить поновити термін звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити недоотриману суму.

Позивач подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач просив справу розглянути у відсутність його представника. В запереченні на по-зов позовні вимоги не визнає і посилається на те, що ним визнається статус позивача, як постра-ждалого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії (інвалід 2-ї групи ), факт виплати позивачу у 2009р. та 2010р. суми допомоги в розмірі по 120,0 грн. щорічно підтверджено довідкою. Вказує, що статтею 7 Бюджетного кодексу України основним принципом бюджетної системи визначено зба-лансованість. Виходячи з цього принципу, всі витрати бюджету на відповідний рік затверджують-ся із можливостей його доходної частини. Тому Кабінетом Міністрів України, виходячи з реаль-них можливостей державного бюджету, були прийняті постанови від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраж-дали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких управління і здійснювало виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення. Крім того в запереченні звертається увага суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду та висловлено прохання про відмову в позові з означених підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місце-вого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист грома-дян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення 1 категорії ( інвалідам ІІ групи ) виплачується в розмірі пяті мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Суд вважає, що оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадя-нам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, то від-повідачу слід було керуватись нормами Закону.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшува-ти встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного пра-ва на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Зако-нам, є недопустимим.

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом Украї-ни Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаст-рофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покла-дених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'я-зане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Посилання представника відповідача в своїх письмових запереченнях на постанову Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самовря-дування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Ч. 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. суперечить Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро-фи", оскільки цим Законом (ст. 48) встановлено розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно розміру мінімальної заробітної плати, а цією постановою Кабінету Міністрів України встановлені конкретні розмірі такої допомоги в твердій грошовій сумі (120 грн.), значно меншій ніж визначено Законом (5 мінімальних заробітних плат на момент виплати).

Відповідно до ч. 5 ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року визначено, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокре-ма основи соціального захисту.

З часу прийняття рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 року була віднов-лена дія положення статті 48 Закону № 796-ХІІ у попередній редакції, яка у 2009-2010 роках не змінювалась.

Суд приходить до висновку, що виплата Управлінням праці та соціального захисту населен-ня виконавчого комітету Нетішинської міської ради позивачу у 2009-2010 р.р. грошової допомо-ги на оздоровлення як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі меншому ніж визначено ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраж-дали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є неправомірною.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд визнає такі дії протиправними і зобовязує його провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, без ухвалення рішення про стягнення чи виплату їх у конкретному розмірі.

З огляду на те, що положення ст. 48 Закону України № 796-XII, згідно із якою слід провести такий перерахунок, своєї чинності не втратили та продовжують діяти надалі, а тому обмеження заявлених позивачем вимог певними строками ( роками ), на думку суду, істотно порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме конституційному принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, тому суд вважає за потрібне задоволити вимоги позивача про зобовязання відповідача надалі щорічну допомогу на оздоровлення обчислювати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік та забезпечити її виплату в зазначеному розмірі до зміни в установленому законодавством порядку ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраж-дали внаслідок Чорнобильської катастрофи» даний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується зокрема на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тобто в даному випадку суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 18, 71,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 ч.2 , п.6 ст. 92 Конституції України, ч.4,7 ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 ОСОБА_2 термін звернення до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1 ОСОБА_2, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду ІІ гр., щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Неті-шинської міської ради провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у 2009 та 2010 роках гро-шової допомоги на оздоровлення як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з вра-хуванням положень абз.2 ч.4 ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме, що її розмір становить пять мінімальних заробітних плат на момент виплати, та виплатити недоплачену допомогу на оздоровлення.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Неті-шинської міської ради надалі щорічну допомогу на оздоровлення обчислювати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік та забезпечити її виплату ОСОБА_1 в зазначеному розмірі до зміни в установленому законодавством порядку ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеля-ційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гаврищук Л.П.