Справа № 481/1853/13-а
Суддя: Васильченко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1853/13-а
Провадж.№ 2-а/481/1/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі: Юхименко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області про визнання неправомірними дії щодо призначення пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», зобовязання призначети пенсію як судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і провести перерахунок такої пенсії з 01.08.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області, в якому просив визнати дії відповідача щодо призначення йому пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», а не як судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та призначення такої пенсії в граничному розмірі неправомірними, зобовязати відповідача змінити призначену пенсію згідно розпорядження від 04.09.2013 року на пенсійне забезпечення яке підлягає виплаті судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» яку призначити та виплачувати з 01.08.2013 року без обмеження граничної межі виходячи із заробітної плати працюючого судді.

В обґрунтування заявлених вимог позивач при судовому розгляді справи зазначив, що 12.05.2011 року за постановою Верховної Ради України № 3337-VI, його звільнено з посади судді Новобузького районного суду Миколаївської області у звязку з поданням заяви про відставку. Згідно з наказом в.о. голови Новобузького районного суду від 04.07.2011 року за № 61 його відраховано зі штату цього суду. Зважаючи на те, що на час такого звільнення він не досяг встановленого законом пенсійного віку, починаючи з 12.07.2011 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці. В подальшому, з досягненням пенсійного віку починаючи з 01.08.2013 року йому призначено пенсію як державному службовцю згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу», при цьому пенсія йому виплачується з встановленим обмеженням граничного розміру, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 06.03.2013 року стосовно змін розміру та інших умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. За його письмовою заявою, датованою 23.09.2013 року, згідно з якою він просив змінити призначену йому пенсії, визначивши йому пенсійне забезпечення не як державному службовцю, а як судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач відмовився. Наголосив, що при написанні ним заяви про визначення остаточного виду пенсійного забезпечення, працівник відповідача вже видав йому відповідний бланк, де вже мався запис про призначення пенсії як державному службовцю.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при судовому розгляді справи заперечували проти позовних вимог позивача, зазначивши, що позивач ОСОБА_1 досягнувши пенсійного віку, маючи на вибір можливість отримувати пенсію за віком як державний службовець і продовжувати отримувати щомісячне довічне грошове утримування судді у відставці, сам обрав для себе пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу», статтею 37 якого визначено, що пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 % суми місячної заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тому, зважаючи на те, що позивач остаточно обрав для себе вид пенсії за віком на умовах та розмірі передбаченою ст. 37 Закону України «Про державну службу», застосування положень Рішення Конституційного Суду України від 06.03.2013 року, який гарантує виплату суддям, що перебувають у відставці без обмеження граничного розміру саме щомісячне грошове утримання, вважає безпідставним. За цих підстав, просили у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При дослідженні в судовому засіданні наданої відповідачем пенсійної справи позивача встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 21.06.1982 року по 04.07.2011 року працював на посаді судді Новобузького районного суду Миколаївської області. Його стаж роботи суддею складає 33 роки 11 місяців і 09 днів.

12.05.2011 року за постановою Верховної Ради України № 3337-VI, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Новобузького районного суду Миколаївської області у звязку з поданням заяви про відставку. Згідно з наказом в.о. голови Новобузького районного суду від 04.07.2011 року за № 61 його відраховано зі штату цього суду. Зважаючи на те, що на час такого звільнення він не досяг встановленого законом пенсійного віку починаючи з 12.07.2011 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці.

Згідно ч.1ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року, яка передбачає, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Тобто, нормами чинного законодавства судді у відставці надано право вибору між пенсією державного службовця та щомісячним довічним грошовим утриманням.

Таким чином, позивач при досягненні пенсійного віку обрав для себе призначення пенсії за віком як державному службовцю на мовах визначених ст. 37 Закону України "Про державну службу", що видно з його відповідної письмової заяви, датованої 01.08.2013 року. Посилання позивача на те, що йому надали для заповнення бланк відповідної заяви в якому вже мався запис про призначення йому пенсії за віком як державному службовцю, не відповідає дійсності, оскільки як видно зі змісту такої заяви, ОСОБА_1 просив перевести виплату щомісячного довічного грошового утримання, яку він на той час отримував, на пенсію за віком як державному службовцю. Всі графи відповідної заяви заповнені одним і тим самим почерком, а тому сумнівів, що саме позивач у графі «вид пенсії» яка призначається (на яку переводиться) написав: «за віком як держслужбовцю» у суду не викликає.

В силу частини першої статті 37 та статті 37-1 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відтак, вимоги позивача про визнання дії управління ПФУ в Новобузькому районі щодо призначення йому пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», а не як судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та призначення такої пенсії в граничному розмірі неправомірними є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

В той же час, 23.09.2013 року позивач звернувся до управління ПФУ у Новобузькому районі з письмовою заявою, зі змісту якої вбачається, що останній не згоден на виплату йому пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», оскільки він є суддя у відставці, тому просив перерахувати та виплатити йому відповідне довічне грошове утримання, отримання якої, без обмеження граничного розміру, гарантується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року.

Частина 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" гарантує пенсіонерам можливість переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Однак, відповідач, наголошуючи на тому, що позивач остаточно визначив для себе отримання пенсії за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» яка призначена йому з 01.08.2013 року довічно і нарахована у відповідності до вимог вказаного Закону, при цьому вказавши, що на призначення і отримання такої пенсії не поширюються гарантії матеріального та соціального забезпечення суддів регламентованих Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, тому відмовив у призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 виплачувати щомісячне довічне грошове утримання є неправомірними.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Так, призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимоги статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

При цьому, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. не пов'язує визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді із розміром заробітної плати, яку суддя отримував до виходу у відставку.

Внаслідок прийняття Закону України "Про судоустрій і статус суддів" збільшено розмір матеріального забезпечення працюючим суддям та, як наслідок, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Таким чином, фактично звуження змісту та обсягу статусу суддів не відбулося.

Щомісячне довічне грошове утримання позивачу було призначено до набуття чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесено зміни в тому числі і до Закону України « Про судоустрій і статус суддів», діє закон часу виходу позивача у відставку, тобто відсотковий розмір також не підлягає зменшенню, а тому Пенсійний фонд має виплачувати позивачу 90%, а не 80 % із заробітної плати діючого судді (суддівської винагороди) на теперішній час.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453 (далі Закон) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 встановлено, що частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Крім того відповідно до п.11 Розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Позивач на час виходу у відставку не перебував на адміністративній посаді Новобузького районного суду Миколаївської області, не мав наукового ступеню, не виконував роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Має стаж роботи суддею 33 роки і 11 місяців.

Відтак, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, зокрема у покладанні на управління ПФУ в Новобузькому районі обовязку призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, - у розмірі 90 % грошового утримання працюючих суддів.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до відповідача про призначення та перерахунок таких виплат 23.09.2013 року, суд з врахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає за необхідне визначити призначення та виплату позивачу такого утримання з 01.10.2013 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Від вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат (судового збору у розмірі 34 грн.), останній відмовився, а тому такі витрати йому з Державного бюджету України не компенсуватимуться.

Керуючись ст. ст.11, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області про визнання неправомірними дії щодо призначення пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», зобовязання призначити пенсію як судді у відставці на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і провести перерахунок такої пенсії з 01.08.2013 року, - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 на підставі ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, - у розмірі 90 % грошового утримання працюючих суддів, починаючи з 01 жовтня 2013 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В останній частині позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області ОСОБА_4