Справа № 826/7937/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 вересня 2015 року № 826/7937/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., судді Федорчука А.Б., судді Шулежка В.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що відмова відповідача у здійсненні реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з підстав відсутності нормативного акту, що регулює порядок приймання в експлуатації є надуманою, а рішення про повернення без реєстрації зазначеної декларації є протиправним та підлягає скасуванню.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві №10/26-47/2004/10 від 20 квітня 2015 року про відмову в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року;

- зобов'язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві (, місто Київ, бул. Лесі Українки, 26) вчинити відповідні дії щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року;

- зобов'язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання даного судового рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідно до переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центри надання адміністративних послуг, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 р. №523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг», подання декларацій про початок виконання підготовчих/будівельних робіт та декларацій про готовність об'єкта до експлуатації з 01.09.2014 р. здійснюється через центр надання адміністративних послуг. Крім того, представник відповідача повідомив, що станом на момент розгляду декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої позивачем 06.04.2015 р. був відсутній нормативний акт, що регулює порядок приймання в експлуатацію об'єктів, що в сукупності і зумовило повернення позивачу наданих Департаменту документів.

В судовому засіданні за згодою представників сторін судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження, з урахуванням відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, яка розташована на вул. Садовій, 64 ділянка 28, садівницьке товариство "Дніпровська левадія" у Дарницькому районі міста Києва, що підтверджується державним актом на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08.10.2008, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи на вказаній земельній ділянці позивачем побудовано об'єкт будівництва, а саме: садовий будинок (літера "А"), господарський блок (літера "Б"), котельня (літера "В"), гараж (літера "Г").

Матеріалами справи підтверджується, що 06.04.2015 р. позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта, до якої додано: декларація про готовність об'єкта до експлуатації; заява про згоду на обробку персональних даних; нотаріально завірена копія державного акту на право власності на земельну ділянку; нотаріально завірена копія технічного паспорту на садовий будинок; звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта.

За результатами розгляду даних документів Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві листом №10/26-47/2004/10 від 20.04.2015 р. повідомив про повернення наданих позивачем документів.

Позивач, вважаючи відмову щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації протиправною, звернувся до суду з відповідним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» (в редакції станом на момент виникнення правовідносин) орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок позивача перевищує за площею 300 кв. метрів, а відтак порядок прийняття його в експлуатацію врегульовувався чинним на момент звернення із заявою про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 15.04.2013 р.

При цьому, судом не береться до уваги посилання відповідача як на підставу для відмови у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації на відсутність порядку прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження, оскільки наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №79 від 24.04.2015 р. «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт» визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року N 95 "Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за N 612/23144.

При цьому, цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування. Судом встановлено, що даний наказ набрав чинності 26.05.2015 р., а відтак станом на момент звернення позивача із заявою Порядок №95 був чинний та повинен був застосовуватись відповідачем при розгляді поданих позивачем документів.

Так, зазначений Порядок №95 встановлював процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудованих до 12 березня 2011 року: громадських будинків I і II категорій складності; будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

У відповідності до пункту 3.1 Порядку №95, прийняття в експлуатацію об'єктів, зазначених у пункті 1.1 розділу I цього Порядку, здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України (далі - Інспекція) протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 3.2 Порядку №95 встановлено, що замовник або його уповноважена особа подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, до якої додаються: два примірники заповненої декларації; звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них загальною площею до 100 квадратних метрів включно); засвідчені в установленому порядку копії: документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт; технічного паспорта.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 Порядку №95, інспекція повертає замовнику декларацію, якщо вона подана чи оформлена з порушенням вимог, установлених цим Порядком, у тому числі у разі виявлення невідповідності поданих документів вимогам законодавства та виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Наведене свідчить, що перелік підстав для повернення замовнику декларації є вичерпним. При цьому, наведена відповідачем підстава чинним на момент розгляду наданих документів законодавством не була передбачена, а відтак посилання на неї є протиправним.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі прийняття рішення про повернення декларації Інспекція у строк, передбачений для її реєстрації, надсилає замовнику письмове повідомлення про прийняте рішення з обґрунтуванням причин повернення.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент архітектурно-будівельної інспекції України у м. Києві листом №10/26-47/2004/10 від 20.04.2015 р. повідомив позивача про повернення наданих до Департаменту документів. При цьому, даний лист не містить реквізитів рішення про повернення декларації.

Водночас повідомлення Департаменту архітектурно-будівельної інспекції України у м. Києві №10/26-47/2004/10 від 20.04.2015 р. не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача та не створює для останнього юридичних наслідків, крім інформативних, а отже за правовою природою не носить характер рішення суб'єкта владних повноважень та, як наслідок, не може бути скасоване в судовому порядку.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи, що під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивачу відмовлено в реєстрації декларації з підстав, що чинним законодавством станом на момент подачі та розгляду документів не були передбачені, суд приходить до висновку щодо протиправності відмови відповідача в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 06.04.2015 р.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Враховуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак задоволенню позовні вимоги в цій частині не підлягають.

Крім того, заява ОСОБА_1 від 06.04.2015 р. разом з доданими до неї заяви повернені позивачу. Водночас, позивач не позбавлений права повторного звернення до відповідача із заявою щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до змісту ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом розгляду, вказує на те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень при відмові у реєстрації спірної декларації діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у межах та спосіб, визначений законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в частині.

Частиною 3 ст. 94 КАС України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «А»), господарський блок (літера «Б»), котельня (літера «В»), гараж (літера «Г») в садовому товаристві «Дніпровська левадія» на АДРЕСА_1 в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.