Справа № 809/3531/14
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Справа № 876/247/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі № 809/3531/14 за поданням Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" про стягнення коштів за податковим боргом у сумі 46 447,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2014 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області звернулося в суд з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" податковий борг в сумі - 46447,00 грн. в дохід держави.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року подання задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Степана Бандери, 1, офіс 1006, код ЄДРПОУ - 36117597) в дохід Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 46 447 (сорок шість тисяч чотириста сорок сім) грн. з рахунків даного платника податків, що є наявними у:

- ПАТ "Діамантбанк", МФО 320854, р № 0035 (978 Євро);

- ПАТ "Діамантбанк", МФО 320854, р № 0035 (980 Українська гривня);

- Філії ПУ АТ "Фідобанк", МФО 380009, р/р № 260073240 (980 Українська гривня).

Постанову звернуто до негайного виконання.

Відповідно до частини 8 статті 183-3 КАС України, звернуто постанову до негайного виконання.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" оскаржило її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні подання ДПІ у м. Івано-Франківську відмовити. Апелянт свої вимоги мотивуює тим, що заявник ДПІ у м. Івано - Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області приховавла від суду факти про те, що податковий борг з податку на додану вартість за вересень 2014р. у сумі 46447, грн. 00 коп. ТОВ «ЮСТ. Сервіс» погашено. А суд першої інстанції не дав можливості надати представнику ТОВ «ЮСТ.Сервіс» доказ про погашення податкового боргу. Згідно матеріалів справи, ТОВ «ЮСТ.Сервіс» було подано до ДПІ у м. Івано- Франківську податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014р., якою узгоджено податкове зобов'язання платника податків із податку на додану вартість за вказаний період у сумі 46447, 00 грн. Однак, 29.10.2014р. ТОВ «ЮСТ.Сервіс» було подано до ДПІ у м. Івано-Франківську уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (уточнююча податкова декларація). Цього ж дня дана документація отримана ДПІ у м. Івано-Франківську. В даній уточнюючій податковій декларації у п.25. вказується, що ТОВ «ЮСТ.Сервіс» погашено 43340, 00 грн. з 46447,00 грн., остаток склав 3107. 00 грн.. На наступний день, 30.10.2014р. ТОВ «ЮСТ.Сервіс» погашено остаток в сумі 3107, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 608 від 30.10.2014р. Що стосується податкової вимоги від 10.01.2014р. №39-11 форма «Ю», то згідно поданого витягу ДПІ у м. Івано-Франківську, з картки платника податків по ПДВ ТОВ «ЮСТ.Сервіс», заборгованість в сумі 2801 грн. 82 коп. погашено 29.01.2014р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ "ЮСТ.Сервіс" 14.11.2008 року зареєстроване виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, взяте на податковий облік як платник податків ДПІ у м. Івано-Франківську та у відповідності до статті 180 Податкового кодексу України являється платником податку на додану вартість (свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100151070, індивідуальний податковий номер - 54).

17.10.2014 року відповідачем подано до ДПІ у м. Івано-Франківську податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року, якою узгоджено податкове зобов'язання платника податків із податку на додану вартість за вказаний період у сумі 46 447,00 грн.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Суд першої інстанції зазначив, що податкове зобов'язання, визначене відповідачем у вищевказаній податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року, є узгодженим.

З матеріалів справи видно, що у зв'язку із не виконанням відповідачем визначеного Законом обов'язку, за останнім залишається непогашеною заборгованість зі сплати податку на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 46 447,00 грн.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом першої інстанції в судовому засіданні встановлено, що 10.01.2014 року ДПІ у м. Івано-Франківську вручено директору ТзОВ "ЮСТ.Сервіс" Горблянському С. П.-М. податкову вимогу форми «Ю» за № 39-11 від 10.01.2014 року, що підтверджується його підписом на корінці даної податкової вимоги та вказана податкова вимога відповідачем оскаржена не була.

Оскільки податкова вимога № 39-11 від 10.01.2014 року відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, суд вважає підставним звернення заявника до суду з даним поданням без направлення нової податкової вимоги на суму податкового боргу за правилами Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Взявши до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що самостійно задеклароване відповідачем податкове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за вересень 2014 року у сумі 46 447,00 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Відповідно до вимог підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання врегульовано статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183-3 цього Кодексу подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виникнення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Врахувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги заявника про стягнення із ТзОВ "ЮСТ.Сервіс" податкового боргу у сумі 46 447,00 грн., є обґрунтованими, а подання таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ.Сервіс" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року у справі № 809/3531/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко