Справа № 804/2875/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/42518/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення оплати за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року та постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року в частині поновлення його на роботі на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області за період з 16 червня 2011 року по 16 жовтня 2012 року в розмірі 172889 грн. 60 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що оскільки відповідачі не наділені власником або уповноваженим органом, повноваженнями самостійно вирішувати питання щодо призначення/поновлення на посаді суддів, збільшення штату суддів, то з огляду на встановлений законодавством порядок вирішення вказаних питань, не було допущено затримки у виконанні судових рішень в частині поновлення позивача на посаді судді.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що мав місце факт затримки виконання рішень щодо поновлення його на посаді судді, тому в силу приписів ст. 236 КЗпП України на його користь підлягає стягненню оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

У листопаді 1992 року, рішенням сесії Дніпропетровської обласної ради народних депутатів позивач обраний суддею Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, указом Президента України №133/98 від 18 лютого 1998 року призначений головою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

5 червня 2003 року постановою Верховної Ради України №957-VІ позивача обрано безстроково на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

08 лютого 2007 року Верховна Рада України на пленарному засіданні прийняла постанову №627-V про звільнення позивача з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області за порушення присяги судді.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року у справі № 2а-25/09 за позовом ОСОБА_4 до Верховної Ради України, Комітету Верховної Ради України з питань правосуддя, третя особа - Президент України визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України №627-V від 08 лютого 2007 року про його звільнення та поновлено на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з 8 лютого 2007 року. Постанову в частині поновлення на посаді судді допущено до негайного виконання (а.с.21-22 т.1).

29 червня 2011 року позивачем отримано виконавчий лист у справі №2а-25/09 про поновлення на посаді, згідно якого, боржником визначено - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області. Органом державної виконавчої служби 4 липня 2011 року відкрито виконавче провадження і запропоновано боржнику у добровільному порядку виконати судове рішення (а.с.28 т.1).

Позивач 17 червня 2011 року, 23 червня 2011 року звернувся до в.о. голови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про добровільне виконання судового рішення шляхом видання наказу про поновлення позивача на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року (а.с.23, 25 т.1).

15 липня 2011 року Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області звернулося з заявою до суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки, управління не було ні відповідачем, ні третьою особою у справі, не наділено повноваженнями на прийняття/звільнення з посади суддів (а.с.29-32 т.1).

28 липня 2011 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом прийнято додаткову постанову, якою заяву територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області задоволено частково, змінено постанову суду від 16 червня 2011 року в частині поновлення позивача на посаді і допущення до негайного виконання і залишено ці позовні вимоги без розгляду; виконавчий лист № 2а-25/09 від 29 червня 2011 року визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.33 т.1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 грудня 2012 року скасовано додаткову постанову суду від 28 липня 2011 року, справу направлено до суду апеляційної інстанції для розгляду заяви про визнання виконавчого провадження, таким, що не підлягає виконанню, яка в подальшому ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2013 року залишена без задоволення (а.с.34-35 т.1, а.с.14 т.2).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 4 грудня 2012 року постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року залишена без змін в частині поновлення позивача на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області (а.с.36-38 т.1).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі №2а-9677/08/0470 за позовом ОСОБА_4 до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_5 частково задоволені позовні вимоги, зокрема, поновлено позивача на посаді судді Петропавлівського райсуду Дніпропетровської області з 8 лютого 2007 року та в частині поновлення на посаді звернуто постанову суду до негайного виконання. Постанова набрала законної сили 13 червня 2013 року (а.с.27-28 том 2).

1 березня 2012 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, органом державної виконавчої служби 29 березня 2012 року відкрито виконавче провадження і запропоновано Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області самостійно виконати рішення суду до 6 квітня 2012 року (а.с.44-45 том 1).

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області повідомив державного виконавця про відсутність вакантних посад суддів у Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області та щодо звернення до Вищої кваліфікаційної комісії України, Державної судової адміністрації України про роз'яснення щодо виконання судового рішення.

На час ухвалення судових рішень про поновлення позивача на посаді судді у штаті Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області передбачалося лише 4 посади судді, які були зайняті.

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у квітні, травні, червні 2012 року звертався з відповідними зверненнями до Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України, Голови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, Голови Вищої ради юстиції, Міністерства юстиції України, Голови комітету Верховної Ради України щодо можливості виконання судових рішень про поновлення позивача на посаді судді, в тому числі про порушення питання збільшення штатної кількості суддів (а.с. 109-116 т.1).

19 червня 2012 року Голова Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на підставі частини 4 статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вніс пропозицію Міністру юстиції України про збільшення штатної чисельності суддів у Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області на одну одиницю.

25 липня 2012 року Міністром юстиції України внесено подання до Державної судової адміністрації України про збільшення чисельності суддів Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Наказом Державної судової адміністрації України від 5 вересня 2012 року № 104 визначено кількість суддів у Петропавлівському районному суді Дніпропетровської області - 5 посад (а.с.92-93 т.1).

Копія наказу завіреного належним чином надійшла до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 16 жовтня 2012 року.

Наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2012 року № 56-к, зокрема скасовано наказ Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 39-к від 12 жовтня 2007 року «Про звільнення судді» і поновлено позивача на посаді судді з 8 лютого 2007 року (а.с. 91 т.1).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 ст. 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Однак, з огляду на зазначені вище правові норми у спірних правовідносинах суди попередніх інстанцій правильно врахували вимоги п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якого, голова місцевого суду видає на підставі акту про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади, відповідний наказ.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кількість суддів у суді визначається Державною судовою адміністрацією України за поданням Міністра юстиції України на підставі пропозиції голови відповідного вищого спеціалізованого суду з урахуванням обсягу роботи суду в межах видатків, затверджених у Державному бюджеті України на утримання суддів.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень Державної судової адміністрації України та її територіальних органів не віднесено призначення (обрання) та звільнення суддів із займаних посад.

З огляду на приписи ст. 236 КЗпП України оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі стягується за умови затримки виконання такого рішення власником або уповноваженим ним органом, в даному випадку, суди попередніх інстанцій, врахувавши обсяг прав та обов'язків відповідачів, дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачі не наділені власником або уповноваженим органом повноваженнями самостійно вирішувати питання щодо призначення/поновлення на посаді суддів, збільшення чисельності штату суддів, відтак на них не може бути покладено обов'язку оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення позивача на посаді судді.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року у справі № 804/2875/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко