Справа № 2а-1870/2103/11
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2011 р. Справа № 2a-1870/2103/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Єреп Ю.В.,

прокурора - Правдюк В.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 2а-1870/2103/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" до Сумської митниці про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАКС" (далі - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці (далі - відповідач) про визнання не чинними карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 14.03.2011 № 805000015/1/00041, від 14.03.2011 № 805000015/1/00042, від 14.03.2011 № 805000015/1/00043 та зобов'язання провести митне оформлення товару належним чином без сплати вїзного мита.

За заявою першого заступника прокурора Сумської області у порядку ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України, останній вступив до участі у справі (а.с. 60).

В судовому засіданні представник позивача подав письмову заяву про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої просить суд скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці від 14.03.2011 № 805000015/1/00041, від 14.03.2011 № 805000015/1/00042 та від 14.03.2011 № 805000015/1/00043 і зобовязати відповідача провести митне оформлення товару належним чином без сплати вїзного мита.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Сумська митниця без наявності на то правових підстав, встановлених законодавством України відмовила позивачеві у пропуску на митну територію України фармацевтичної сировини "гліцерин" без сплати ввізного мита, як то передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1568 та неправомірно винесла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України без зазначення причин відмови, посилання на конкретні норми законодавство України, які були порушені та вичерпного розяснення вимог, виконання яких забезпечило б можливість прийняття митної декларації без сплати ввізного мита.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представники відповідача позов не визнали посилаючись на його необґрунтованість. У відзиві на позов відповідач вказує на те, що ним було правомірно відмовлено в митному оформленні товару з огляду на те, що: для отримання пільги по сплаті ввізного мита на підставі пункту «ц» статті 19 Закону України «Про Єдиний митний тариф» та Постанови 1568 необхідна наявність двох обовязкових умов, яким повинен відповідати імпортований товар: фармацевтична субстанція (за визначеними кодами УКТЗЕД); такі субстанції не виробляються в Україні. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає: позивачем невірно застосовано Постанову Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1568 «Питання звільнення від обкладення ввізним митом фармацевтичної продукції та сполук, що використовуються для її виготовлення, які не виробляються в Україні» та не вірним заявленням у графах 36 кожної ВМД на імпортований вищезазначений товар пільги (код - 102) зі сплати ввізного мита; у звязку з тим, що дані товари не були зареєстровані в Україні як лікарські засобу, тому відповідно до вимог Закону України «Про лікарські засоби», як фармацевтична субстанція не могли використовуватись в якості «фармацевтичної продукції та сполук, що використовуються для її виготовлення»; у звязку з тим, що імпортований гліцерин позивач не використовував для виробництва фармацевтичної продукції та реалізовував підприємствам, які також не використовували його в якості фармацевтичної субстанції для виробництва фармацевтичної продукції; у звязку з тим, що гліцерин з аналогічними характеристиками виробляється в Україні та який зареєстрований, відповідно до Закону України «Про лікарські засоби» і внесений до Державного реєстру лікарських засобів. З огляду на викладене, як зазначено у запереченнях на адміністративний позов, у митного органу були відсутні підстави здійснити митне оформлення гліцерину без сплати ввізного мита «ГЛІЦЕРИНУ ДИСТИЛЬОВАНОГО ФАРМАЦЕВТИЧНОГО» 99,5%, виробництва «Rafineria Trzebinia S.A.» Польща.

Картки відмови, як вказали представники відповідача, винесено позивачу з підстав ненадання декларантом всіх необхідних документів, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів без сплати ввізного мита.

Прокурор проти позову заперечив, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та компанією «Rafineria Trzebinia S.A.», Польща, було укладено контракт № PL/272696025/10NHS/19 та додаткова угода від 03.01.2010 (а.с. 8-9), відповідно до яких «Rafineria Trzebinia S.A.», Польща (продавець) постачає позивачу товар гліцерин дистильований фармацевтичного призначення (класу) 99,5 %, митний код товару 29054500 у кількості 300 метричних тон загальною вартістю 126 000,00 EUR протягом січня 2011 року.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем було подано вантажно-митні декларації разом з відповідними пакетами документів (а.с. 17-63), а саме:

1) 10.01.2011: №805000015/2011/000019 (вага продукту 22 020 кг.), №805000015/2011/000023 (23 080 кг.) та №805000015/2011/000024 (22 180 кг.);

2) 17.01.2011: №805000015/2011/000031 (23 100 кг.), №805000015/2011/000052 (22 180 кг.) та №805000015/2011/000053 (21 940 кг.);

3) 24.01.2011: №805000015/2011/000109 (23 080 кг.) та №805000015/2011/000113 (22 180 кг.);

4) 31.01.2011: №805000015/2011/000167 (23 000 кг.) та №805000015/2011/000169 (22 100 кг.).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін відповідач прийняв зазначені вантажно-митні декларації та розмитнив товар без сплати ввізного мита.

14.02.2011 товар за трьома партіями товару згідно контракту № PL/272696025/10NHS/19 було розміщено на тимчасове зберігання під митним контролем на СТЗ, що підтверджується копіями відповідних актів (а.с. 77, 93, 110).

28.02.2011 для здійснення митного оформлення товару за контрактом № PL/272696025/10NHS/19 позивачем були подані вантажно-митні декларації: №805000015/2011/000419 (а.с. 79), №805000015/2011/000426 (а.с. 95) та №805000015/2011/000427 (а.с. 112) на товар «гліцерин дистильований фармацевтичного призначення» за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 із зазначенням графи 36 ВМД пільги (код 102) зі сплати ввізного мита відповідно до пункту «ц» статті 19 Закону України "Про Єдиний митний тариф".

Вказані декларації були подані разом з відповідними пакетами документів: контракт, інвойс проформа, платіжне доручення, накладна СМR, рахунок-фактура (інвойс), сертифікат походження, сертифікат якості.

На вимогу відповідача щодо надання документів стосовно призначення гліцерину, як фармацевтичної продукції чи сполуки, що використовується для її виготовлення, які не виробляються в Україні від 28.02.2011, позивачем були надані витяг з Європейських вимог до гліцерину фармацевтичного («Європейська фармакопея»), копія паспорту якості та переклад паспорту якості (а.с. 57-63). Зазначена обставина не заперечується представниками сторін.

14.03.2011 відповідачем видані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон № 805000015/1/00041 (а.с. 65), № 805000015/1/00042 (а.с. 83) та № 805000015/1/00043 (а.с. 99) (по деклараціям, відповідно, № 805000015/2011/000419, № 805000015/2011/000426 та № 805000015/2011/000427).

Згідно вказаних Карток відмови митні декларації не можуть бути прийняті з таких причин: необхідність внесення змін до графи 36 ВМД (код пільги по сплаті мита), шляхом подання нової ВМД. Відсутність документів стосовно призначення гліцерину, як фармацевтичної продукції чи сполуки, що використовується для її виготовлення, які не виробляються в Україні. Необхідність внесення змін до граф 36, 47, В ВМД. Внесення змін і доповнень до граф ВМД після її прийняття до митного оформлення не дозволяється. Закон України від 11.07.2002 № 92-IV, Митний кодекс України, стаття 90. ПКМУ від 09.06.1997 № 574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію».

Крім того, в картках відмови зазначено вимоги, виконання яких позивачем забезпечить можливість в прийнятті відповідачем митної декларації, митному оформленні та пропуску товару через митний кордон України, а саме: подання митному органу нової митної декларації, заповненої належним чином, зі сплатою мита.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Згідно ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

Відповідно до ст.70 Митного кодексу України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу. Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.81 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 86 МК України встановлено, що митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту.

Вантажна митна декларація (далі - ВМД) письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів. Таке значення наведене в пункті першому Положення про вантажну митну декларацію, яке затверджене відповідно до статей 81,86 Митного кодексу України, Кабінетом Міністрів України від 9 червня 1997 року №574.

Статтею 88 Митного кодексу України визначено обов'язки декларанта.

Так, декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 року № 1568 "Про питання звільнення від обкладення ввізним митом фармацевтичної продукції та сполук, що використовується для її виготовлення, які не виробляються в Україні" товар за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 гліцерин (англійською мовою "glycerol") включений до переліку фармацевтичної продукції та сполук, які відповідно до п. "ц" статті 19 Закону України "Про Єдиний митний тариф" звільняються від обкладення ввізним митом у разі ввезення їх на митну територію України.

Відповідно до ст. 80 Митного кодексу України, у разі відмови у митному оформленні та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган зобов'язаний видавати заінтересованим особам письмове повідомлення із зазначенням причин відмови та вичерпним роз'ясненням вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення та пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Згідно з частиною 2 статті 3 Порядку оформлення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби від 12.12.2005 № 1227, у Картці повинні бути в стислому вигляді зазначені причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Правомірність оскаржуваних рішень відповідача, як рішень субєкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для субєкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення.

Проаналізувавши рішення відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, причинами відмови позивачу у прийнятті митних декларацій були: необхідність внесення змін до графи 36 ВМД (код пільги по сплаті мита), шляхом подання нової ВМД та відсутність документів стосовно призначення гліцерину, як фармацевтичної продукції чи сполуки, що використовується для її виготовлення, які не виробляються в Україні.

Статтею 45 Митного кодексу України визначено перелік документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю.

Так, особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю. Перелік документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю, порядок їх подання визначаються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу. Правоохоронні органи України, фінансові установи, податкові та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства України на запити митних органів або за власною ініціативою інформують митні органи про наявні в них відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 1 лютого 2006 року № 80 «Про перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України» (далі «Постанова № 80»).

Згідно Переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, документи, обов'язкові для подання: (1) Митна декларація. (2) Товарно-транспортний документ на перевезення (залізнична накладна (УМВС (СМГС), ЦІМ (СІМ)), авіаційна накладна (Air Waybill), коносамент (Bill of Lading) тощо.(3) Зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). (4) Рахунок (Invoice) або інший документ, який визначає вартість товару. Документи, необхідність подання яких визначається нормативно-правовими актами Держмитслужби з урахуванням мети переміщення, виду транспорту, характеру товару, способів розрахунку та інших факторів, що впливають на митні процедури. (5) Декларація митної вартості (подається у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України). (6) Декларація про встановлені виробником або імпортером максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари. (7) Облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, форма якої затверджується Державною митною службою, або її копія, завірена таким суб'єктом. (8) Лист про погодження (подається підприємством, розміщеним поза зоною діяльності митного органу). (9) Документ контролю за доставкою товарів. (10) Документи про надання фінансових гарантій. (11) Ліцензія митного перевізника. (12) Книжка МДП, книжка АТА, книжка CPD. (13) Свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення товарів під митними печатками і пломбами. (14) Акти приймання-передачі (електроенергії, газу, нафти, аміаку тощо). (15) Посередницький договір. (16) Документ на право провадження митної брокерської діяльності. (17) Документи, що використовуються для визначення митної вартості товарів. (18) Документи, що визначають країну походження товарів. (19) Документи, що містять відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД. (20) Платіжні доручення, касові ордери, що підтверджують сплату податків і зборів (обов'язкових платежів). (21) Векселі (відповідно до законодавства). (22) Документи, що підтверджують право на застосування до товарів пільгового режиму оподаткування. (23) Документи, що підтверджують право розпорядження, володіння чи користування товаром та/або транспортним засобом. (24) Заява підприємства для здійснення митного оформлення товарів (у спрощеному порядку, для розміщення їх у митні режими, для подання тимчасової, неповної, періодичної митної декларації). (25) Документи, які відповідно до законодавчих актів видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків щодо таких обставин не виникає спору.

Як вбачається з пояснень представника позивача та не заперечувалося представниками відповідача, 28.02.2011 для здійснення митного оформлення товару за контрактом № PL/272696025/10NHS/19 позивачем були подані вантажно-митні декларації: №805000015/2011/000419, №805000015/2011/000426 та №805000015/2011/000427 із відповідним пакетом документів на товар «гліцерин дистильований фармацевтичного призначення» на що відповідач повідомив про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують, що товар гліцерин дистильований являє собою фармацевтичну продукцію, сполуки, що використовуються для її виготовлення, які не виробляються в Україні.

Засобом реалізації владних повноважень митницею є прийняття картки відмови, за наявності достатніх підстав, установлених законодавством України (пункт 6.6 Порядку здійснення митного контролю), а не повідомлення про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують що товар гліцерин дистильований являє собою фармацевтичну продукцію, сполуки, що використовуються для її виготовлення, які не виробляються в Україні.

Стосовно карток відмови, то не визначення конкретних додаткових документів та відомостей необхідних для виконання митних процедур, а також немотивоване посилання на приписи Митного Кодексу України обумовлює скасування картки. Скасування обумовлено недоведеністю підстав її складання.

Відтак, суд вважає, що вимога відповідача про надання відповідних документів в спірних правовідносинах є необґрунтованою та безпідставною, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження необхідності та доцільності витребування таких документів у позивача.

Відмова відповідача в прийнятті митних декларацій, митному оформленні та пропуску товару через митний кордон України, мотивована тим, що позивачем, як декларантом, не виконано вимог: статті 90 Митного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію».

Відповідно до ст. 90 Митного Кодексу України з дозволу митного органу відомості, зазначені у митній декларації, можуть бути змінені чи доповнені, а подана митна декларація відкликана. Зміна, доповнення чи відкликання можуть бути здійснені лише до моменту прийняття митним органом митної декларації до митного оформлення. Зміна, доповнення та відкликання митної декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не допускаються. Внесення до митної декларації змін чи доповнень, які мають істотне значення для застосування процедур митного контролю щодо товарів і транспортних засобів або впливають на умови оподаткування товарів чи застосування до них заходів нетарифного регулювання, здійснюється шляхом подання митному органу нової митної декларації, якщо це дозволяється відповідно до цього Кодексу. Посадові особи митних органів не мають права заповнювати митну декларацію, змінювати чи доповнювати відомості, зазначені в митній декларації, за винятком внесення до неї відомостей, що належать до компетенції митних органів.

Відповідну норму Постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574, яку на думку митного органу порушив позивач при митному оформленні, у картках відмови відповідач не вказав, зазначивши назву постанови в цілому.

За таких обставин, з оскаржуваних карток відмови не вбачається, які саме норми законодавства порушив позивач при митному оформленні товару, ст. 90 Митного кодексу, стосується змін та доповнень до митної декларації, а не підстав для відмови в її прийнятті.

Товар за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 гліцерін (англійською мовою "glycerol") включений до переліку фармацевтичної продукції та сполук, які відповідно до п. "ц" статті 19 Закону України "Про Єдиний митний тариф" звільняються від обкладення ввізним митом у разі ввезення їх на митну територію України, внаслідок чого посилання митниці на те, що в Україні вже виробляється гліцерин фармацевтичний, а тому у позивача відсутнє право на розмитнення зазначеного товару без сплати ввізного мита є безпідставними.

Визначення товару як гліцерину дистильованого фармацевтичного призначення 99,5 % підтверджується наявними в матеріалах справи сертифікатами якості (а.с. 75, 89, 108) та сертифікатами походження (а.с. 71, 91, 106). Відповідність хімічного складу товару сертифікату якості виробника продукції відповідачем не перевірялася, що не заперечується представниками сторін.

Матеріали справи, зокрема, інформація отримана від владних органів та субєктів господарювання (а.с. 165, 167-176, 187-193) на яких, зокрема, грунтуються заперечення митниці (арк. справи 146-150, 153-158), на думку суду, безпідставно повязана відповідачем з причинами відмови у митному оформленні та нездійсненні митних процедур, оскільки, зазначена інформація отримана митним органом вже після прийняття карток відмови та не могла бути використана відповідачем при прийнятті рішення стосовно митного оформлення товару наданого позивачем 28.02.2011.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, оскільки в даній адміністративній справі відповідач заперечує проти адміністративного позову, саме на нього покладається обовязок доведення правомірності оскаржуваних рішень.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку відповідачем, як субєктом владних повноважень, не наведено правового обґрунтування прийняття оскаржуваних рішень (карток відмови у митному оформленні товарів).

Відтак, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, оформлені у оскаржуваних картках відмови, за даних обставин суперечать закріпленому частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципу обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, який, водночас, вимагає від субєкта владних повноважень враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Субєкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути мотивованим.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено належним чином правомірність своїх дій при прийнятті рішення про відмову у митному оформленні і пропуску товарів позивача згідно поданих ним митних декларацій.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, Сумською митницею та прокуратурою Сумської області фактично підтверджується, що при прийнятті спірних карток відмови посадовими особами митного органу були допущені порушення.

Так, листом Сумської митниці від 04.05.2011 № 15/3279 позивача було повідомлено, що в ході перевірки правильності заповнення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці від 14.03.2011 №№ 805000015/1/00041, 805000015/1/00042 та 805000015/1/00043 було встановлено, що при заповненні карток відмов інспекторами була допущена методологічна помилка, а саме був зазначений не повний перелік з посиланням на норми законодавства України в частині не зазначення Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2004 № 1568 «Питання звільнення від обкладання ввізним митом фармацевтичної продукції та сполук, що використовується для її виготовлення, які не виробляються в Україні» (а.с. 144). За зазначене порушення посадові особи відповідача притягнені до відповідальності у вигляді зменшення розміру премії, що підтверджується наказом Сумської митниці від 05.05.2011 № 259 (а.с. 206-207).

Листом від 10.05.2011 № 04/4-859-11 Прокуратура Сумської області повідомила позивача, що нею було встановлено, що оформлення 14.03.2011 інспекторами митниці карток відмови в прийнятті митних декларацій, які 28.02.2011 подавалися позивачем для митного оформлення в режимі імпорт гліцерину дистильованого фармацевтичного призначення здійснено з порушенням: всупереч ст. 80 Митного кодексу України в них не зазначено причин відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпного розяснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів (а.с. 145).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці від 14.03.2011 № 805000015/1/00041, від 14.03.2011 № 805000015/1/00042 та від 14.03.2011 № 805000015/1/00043 підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача провести митне оформлення товару належним чином без сплати вїзного мита, то в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити позивачу з огляду на те, що проведення митного оформлення товару без сплати вїзного мита є обовязком митного органу, який він виконує за наявності відповідних підстав для митного оформлення. Суд, здійснюючи адміністративне судочинство не може підміняти повноваження субєкта владних повноважень. Проведення митного оформлення товару без сплати вїзного мита у даному випадку, належить до компетенції митного органу.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року за № 13, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; із позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішеннях по справах: «Класс та інші проти Німеччини»від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії»(Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії»(Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, згідно яких завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці від 14.03.2011 № 805000015/1/00041, від 14.03.2011 № 805000015/1/00042 та від 14.03.2011 № 805000015/1/00043.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 112, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БАКС" до Сумської митниці про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Сумської митниці від 14.03.2011 № 805000015/1/00041, від 14.03.2011 № 805000015/1/00042 та від 14.03.2011 № 805000015/1/00043.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та підписано 11 липня 2011 року.