Справа № 2-а-445/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 р. Справа № 2-а-445/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 (представник на підставі довіреності)

відповідача : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області.

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області.

про: включення до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

ВСТАНОВИВ :

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області заявлено позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області про включення до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2009 року, коштів на загальну суму 26097,21 грн. та відшкодування даної суми.

Позов мотивовано тим, що на стадії проведення звірки витрат, що підлягають відшкодуванню, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області суму в розмірі 26097,21 грн. не визнає, про що свідчить акти звірок за листопад грудень 2009 року.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача включити в акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництв або професійного захворювання кошти на загальну суму 26097.21 гривень, (з листопада 2009 року по грудень 2009 року) та просить стягнути заборгованість за вищевказаний період в сумі 26097 грн. 21 коп.

До початку судового засідання позивачем була надана заява вх. №4072 від 04.03.2010 року про збільшення позовних вимог, в обґрунтування надано відповідні докази (акт звірки за січень 2010 року, таблиця розбіжностей до акту звірки за січень 2010 року, список осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в січні 2010 року, письмові пояснення (а.с. 17-23). Позивач, збільшуючи позовні вимоги, просить включити до актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2009 року, січень 2010 року, кошти на загальну суму 39924.98 грн., та стягнути за вищевказаний період заборгованість в сумі 39924 грн. 98 коп.

В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Зміна позовних вимог прийнята судом на підставі ч.1 ст.51 КАС України.

Відповідач в наданих суду письмових запереченнях від 23.02.2010 №121 вих. вимоги позивача не визнав, зазначивши, що єдиним документом, який передбачає відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника є постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України "Про затвердження порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання". Даний порядок визначає механізм відшкодування витрат на централізованому рівні.

Відповідно до п.4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів.

Оскільки щомісячна державна адресна допомога до пенсії не передбачена ні вказаними Законами, ні п.4 Порядку, відповідач вважає, що у Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань немає підстав для її відшкодування.

В судове засідання, яке призначено на 04.03.2010 року, представник відповідача не зявився, надіславши на адресу суду відповідне письмове клопотання про розгляд справи у відсутність його уповноважених представників за наявними у справі матеріалами. При цьому підтримавши свої вимоги та заперечення.

За вказаних обставин, з урахуванням положень КАС України, суд розглядав справу за відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у листопаді грудні 2009 року та січні 2010 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмільнику включено в акти щомісячної звірки витрати, повязані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на загальну суму 51322,48 грн. (33782,30 + 17540,18). Із них ВД ФССНВ та ПЗ України у Хмільницькому районі Вінницької області не взято до відшкодування витрати на суму 39924,98 грн., що підтверджується копіями актів щомісячної звірки за вказаний період. З наданих відповідачем заперечень встановлено, що в дану різницю витрат складають суми, що виплачені громадянам, як щомісячна державна адресна допомога до пенсії.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється органами Пенсійного Фонду України. Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Положення ч.2 п.5 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

З наведеного слідує, що витрати понесені Пенсійним фондом України у звязку з виплатою пенсій, передбачених ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Вказане підтверджується ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", відповідно до якої органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 1 квітня 2001 року відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Сумісною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 затверджено «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» (далі - Порядок), що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі списку осіб яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку па виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Спір виник на стадії проведення звірки витрат та підписанні актів щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат, що підлягають відшкодуванню, сум щомісячної державної адресної допомоги до пенсій, наданої інвалідам відповідно до Постанови КМУ "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" від 26.03.2008 №265 (далі Постанова №265) .

Непогоджуючись із позицію відповідача, суд, проаналізувавши положення діючого законодавства, вважає за необхідним зазначити наступне.

Так, пунктом 3 Порядку визначено, що відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до п.п. "а", "в", "г" ст.26, ст.ст. 37, 38 та пенсії, виплачені відповідно до ст.ст. 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових випадків.

Згідно п.4 Порядку: "Відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій".

Постановою №265 встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат інвалідам особам, які не мають права на пенсію тощо (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

При цьому, згідно положень п.4 даної Постанови: "Виплата щомісячної адресної допомоги, передбаченої цією постановою здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога".

З урахуванням викладеного суд вважає, що щомісячна адресна допомога до пенсії підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, оскільки виплачується відповідно до нормативно-правового акту - Постанови №265, а також підпадає під визначений п.4 Порядку перелік соціальних виплат, що відшкодовуються фондом.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Управління пенсійного фонду України у м. Хмільнику до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області, в частині зобовязання відповідача включити до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання видатки (кошти) в сумі 39924,98 грн., (за листопад - грудень 2009 року та січень 2010 року) підлягають задоволенню.

Водночас, слід зауважити, що хоча обрання того чи іншого способу захисту цивільного права чи інтересу здійснюється позивачем на власний розсуд, однак, зважаючи, що вимога зобов'язати відповідача відшкодувати вищевказані виплати має на меті саме стягнення коштів, то їх з'явлення в порядку КАСУ, є юридично недоцільним з точки зору правового результату на досягнення якого спрямована вимога, оскільки остання, незважаючи на її формальне визначення як вимоги публічно-правового характеру, має цивільно-правове підґрунтя.

До того ж, спір щодо зобовязання відшкодувати суми виплаченої адресної допомоги не є спором між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління в розумінні п.3 ч. 1 ст. 17 КАС України, оскільки юридичним змістом вимоги зобовязати відшкодувати суми адресної допомоги навіть у такому її формулюванні є стягнення в порядку регресу на користь одного страховика виплачених застрахованій особі іншим страховиком коштів.

Згідно ст.ст.71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в тій частині, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджується йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 Про державне мито позивач від сплати державного мита звільняється.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області задовольнити частково.

Зобовязати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі включити в акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не враховані суми витрат за період листопад грудень 2009 року та січень 2010 року (включно) на загальну суму 39924,98 грн. (тридцять девять тисяч девятсот двадцять чотири гривні, девяносто вісім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію даної постанови направити сторонам по справі.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 05.03.10

Суддя Чернюк Алла Юріївна