Справа № 2-1406/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-1406/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Попруги С. В., Литовченко Н. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області (далі-Управління)

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Управління щодо нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік та за 2010 рік, одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи у розмірах менших, ніж встановлено ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано Управління нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік та за 2010 рік, одноразову компенсацію учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи у розмірах, встановлених ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнуто з Управління на користь позивача судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі Управління посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що ОСОБА_2. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

16 червня 2010 року відповідач нарахував позивачу одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в сумі 120 грн., а не в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, як передбачено законом.

Крім того, відповідач виплатив позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в абсолютних сумах за 2008 рік 120 грн., 28 січня 2008 року, за 2009 рік 120 грн., 26 січня 2009 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 86 КАС України, доведені позивачем. Висновки суду по суті спору, відповідають встановленим фактам, протилежного відповідач на порушення ст. 71 КАС України не довів.

Суд першої інстанції дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався у рішенні

Суб'єктами, які мають право на компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ї, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, в даному випадку позивач.

Компенсаціями за шкоду, заподіяну здоров'ю, є одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення.

Вихідним критерієм нарахування цих компенсацій є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент виплати.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року N 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 12 липня 2005 року N 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, ураховуючи рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), у наступних роках дія норми не зупинялась, при визначенні розміру виплат позивачеві застосуванню підлягають положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням їх дії у часі, а саме: з 20 червня 1996 року до 31 грудня 2005 року, з 9 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року, у наступних роках дія норми не зупинялась.

Статтями 109 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", 101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", 73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у відповідних роках таке право використано не було, а тому вказані норми не підлягають застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У вказані періоди посадові особи відповідача керувалися чинним на той час законодавством, а саме законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких положення ст.. 48 Закону України «Про статусу та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у попередній редакції не діяли, а починали діяти лише з 22 травня 2008 року, тобто, з моменту набрання чинності вищезазначеного рішення Конституційного Суду України за №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року й на час отримання позивачем одноразової допомоги на оздоровлення діяли закони, відповідно до яких і була нарахована та виплачена вказана допомога.

Однак, суд не врахував, що відповідач звільнений від сплати державного мита, відповідно до п.34 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів Про державне мито, та в силу ст.88 ЦПК України компенсувати судові витрати позивачеві слід за рахунок держави.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає, що прийняте у справі рішення підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст.198, ст.ст.201, 205, 207 КАС України, Законом України „ Про внесення змін до розділу ХІІ „ Прикінцеві положення Закону України „ Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатам, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області задовольнити частково.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради Сумської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, частині розподілу судових витрат .

Відшкодувати позивачеві за рахунок держави 8 грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -