Справа № 2-а-5169/09/0270
Суддя: Драчук Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2010-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2010 р. Справа № 2-а-5169/09/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Драчук Тетяни Олександрівни,

при секретарі судового засідання: Димчишиній Тетяні Вікторівні,

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом: Першої Української Міжрегіональної Товарної Біржі

до: управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці

про: скасування рішення про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2009 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Першої Української Міжрегіональної Товарної Біржі (далі-ПУМТБ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені.

Позов мотивовано тим, що рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці № 186 від 20 травня 2009 року до Першої Української Міжрегіональної Товарної Біржі, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 324,54 грн. та нараховано пеню в розмірі 57,24 грн. за несвоєчасну сплату (перерахування) страхових внесків.

Позивач вважає рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені № 186 від 20.05.2009 року незаконним, таким що не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, позивач зазначив, що страхові внески ПУМТБ сплатила вчасно, а порушення строків перерахування страхових внесків на рахунок Пенсійного фонду, відбулось не з вини Біржі, а по вині обслуговуючого банку, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з вимогою про скасування вище зазначеного рішення.

Ухвалою суду від 16.12.2009 року, задоволено клопотання представника ГУ УПФ України у Вінницькій області про заміну відповідача на належного управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці. Представник позивача щодо задоволення заявленого клопотання не заперечував.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду заперечення на позов, в якому, посилаючись на порушення позивачем 10-денного строку звернення до адміністративного суду для оскарження рішення Пенсійного органу, що передбачений ч.13 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», просила відмовити в задоволенні позову. Заперечення приєднане до матеріалів справи (а.с.35-37).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Перша Українська Міжрегіональна Товарна Біржа перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Вінниці як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, є Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно визначенню, даному статтею 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, під страховими внесками слід розуміти кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 17 цього Закону, на страхувальника покладено обовязок по нарахуванню, обчисленню і сплаті в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків.

Згідно пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

- 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно, на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

На підставі зазначеного, УПФ України в Ленінському районі м. Вінниці прийняте рішення № 186 від 20.05.2009 року, яким до ПУМТБ застосована штрафна (фінансова) санкція в розмірі 324,54 грн. та нарахована пеня в розмірі 57,24 грн. за період з 20.02.2009 року по 29.04.2009 року (а.с.5).

За правилами встановленими п.2 ч.13 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пені та штрафів підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому, в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обовязковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного органу, яким прийнято це рішення.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення УПФ України в Ленінському районі м. Вінниці про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені № 186 від 20.05.2009 року позивач отримав 20.05.2009 року, однак оскаржив його до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області лише 12.06.2009 року.

Таким чином, позивачем порушено п.2 ч.13 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме, 10-денний строк оскарження рішення Пенсійного органу, який є спеціальним, що застосовується до порушників пенсійного законодавства.

В судовому засіданні позивач не надав суду доказів щодо поважності пропуску строків звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статі 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проаналізувавши надані суду докази по справі, враховуючи наполягання відповідача на застосуванні до позивача строків звернення до суду відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повній мірі.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 цього Кодексу).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99, 100, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову Першої Української Міжрегіональної Товарної Біржі до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці про скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити повністю.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 11.01.2010 року.

Суддя Драчук Тетяна Олександрівна

04.01.2010