Справа № 481/432/15-а
Суддя: Уманська О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/432/15-а
Провадж.№ 2-а/481/19/2015
П О С Т А Н О В А

іменем УКРАЇНИ

26.05.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Новий Буг адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 14.04.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС сержанта міліції ОСОБА_2, вказавши в ньому, що за постановою серії ПС1 № 635353, винесеною відповідачем 14.04.2015 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, яке полягало у перевищенні ним, начебто, швидкості руху в населеному пункті с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, більш як на 36 км/год., і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Заперечуючи проти вказаних дій відповідача, позивач наголошує в позові на те, що порушень ПДР України 14.04.2015 року він у вказаному місці при здійсненні керування транспортним засобом «ВАЗ 21150», д/н НОМЕР_1, не допускав, зазначив, що в межах населеного пункту їхав з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, більш того наявне дорожнє покриття не надавало реальної можливості їхати зі швидкістю більше 60 км/год. Інспектором ДПС при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення не зазначено жодних переконливих доказів його вини в інкримінованому правопорушенні, тому вважаючи постанову відповідача від 14.04.2015 року про накладення адміністративного стягнення незаконною, просив суд її скасувати та визнати дії відповідача, викликані безпідставним притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, неправомірними.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач, інспектор ДПС ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності та свої заперечення проти позову з фотоматеріалами, за яким позовні вимоги позивача не визнав, вважаючи, що ним правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості в населеному пункті та обґрунтовано накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, просив у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали позову з долученими до нього документами та запереченнями відповідача, суд вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач по справі в силу дії ст.ст. 287, 288 КУпАП, а також положень ст.ст. 2, 17, 104, КАС України, має право, шляхом подачі в суд адміністративного позову, оскаржити дії відповідача, як представника державного органу, які повязані з накладанням адміністративного стягнення, так і саму постанову про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що 14.04.2015 року інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС сержантом міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АП1 № 742023, на підставі якого, цього ж дня, ним винесено постанову, серії ПС1 №635353, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 14.04.2015 року водій ОСОБА_3, при здійсненні керування автомобілем НОМЕР_2, на 90 км. автодороги Р 06, що проходить повз с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, перевищив швидкість руху в зазначеному населеному пункті більш як на 20 км/год., оскільки рухався на зазначеній ділянці дороги зі швидкістю 96 км./год., чим порушив вимоги п.12.4. Правил дорожнього руху України.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.04.2015 року, швидкість руху вимірювалась технічним засобом вимірювання швидкості «Гарпун-К» № ТС 00702. Втім, роздруковані дані відео фіксації цим приладом місця події, що приєднанні відповідачем до своїх заперечень, напрочуд поганої якості, а ті фотоматеріали, які більш-менш можливо дослідити, не свідчать про перевищення водієм швидкості руху саме у населеному пункті (не видно відповідного дорожнього знаку).

Як вбачається із постанови, крім посилання на факт фіксації правопорушення приладом "TruCAM LTI 20/20 № 000702" посилань на будь-які інші докази перевищення швидкості позивачем немає.

У відповідності до ст.71 КАС України, в разі оскарження дій субєкта владних повноважень,обовязок доказування по справі покладається на нього.

В даному випадку відповідач не надав суду доказів того, що саме позивач вчинив перевищення швидкості.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд також вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст.62 Конституції України.

Відповідно до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху затвердженого Наказом МВС від 01.03.2010 року № 33 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 року за № 262/17557, прилад «TruCam» віднесений до таких, які працюють виключно в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 12.1 Інструкції фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом.

Крім того, п. 12.3 тієї ж Інструкції вказує на те, що оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, проводиться після обробки інформації, що міститься на електронних носіях, особою, яка відповідальна за роботу цього технічного засобу. Зазначена особа робить роздруківки матеріалів фото-, кінозйомки чи відеозапису, перевіряє транспортний засіб по автоматизованій інформаційно-пошуковій системі «Автомобіль» для встановлення власників або співвласників транспортних засобів, фотокартку передає до підрозділу з адміністративної практики для реєстрації.

У відповідності до 12.4 інструкції інспектори з адміністративної практики Державтоінспекції МВС або особи, які виконують їх обов'язки, складають картку обліку про адміністративне правопорушення, розглядають матеріали адміністративної справи згідно із статтями 258, 276, 278 КУпАП та виносять постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 14-1 КУпАП, швидкість транспортного засобу має вимірюватись працівниками ДАІ приладом, який обладнано автоматичним режимом фіксації і має функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тільки за таких умов отриманні покази набувають доказового значення у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі справи - данні, отримані за допомогою спеціального технічного засобу, з фіксацією правопорушення, яке інкримінується, з чітким зображенням транспортного засобу (його марки, кольору, номерного знаку), яким позивач керував до протоколу про адміністративне правопорушення не додано. Оскільки адміністративно-процесуальне законодавство не конкретизує поняття автоматичного режиму роботи приладу, можливо звернутися до формально-логічного тлумачення цього поняття, відповідно до якого, автоматичним - є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без людини.

Крім того, у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні відомості про те, хто саме проводив фотофіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, так як до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Натомість, протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення не містять вказаних даних. Із фотознімків наданих відповідачем будь-що ідентифікувати взагалі неможливо, у якому режимі працював вимірювальний пристрій

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції дозволяється використовувати технічні засоби для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, лише ті, що передбачені нормативно-правовими актами.

Також слід зазначити, що згідно зі ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про те, що прилад «TruCam» №000702 був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Виходячи з тексту постанови, всі ці обставини при визначенні міри адміністративного стягнення інспектором ДПС взводу з ОСП №2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержантом міліції ОСОБА_2 не досліджувались, а отже - до уваги не брались.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, посадовою особою, що винесла протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення від 14.04.2015 року, свідків чи інших доказів, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення позивачем ОСОБА_1 та спростувати його доводи щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, як в протоколі про адміністративне правопорушення так і в вказаній постанові не зазначені. При цьому, наявні матеріали справи ставлять під сумнів відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1обставинам справи.

Таким чином,суд вважає, що дії відповідача інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС сержанта міліції ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1за ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірними, що виступає підставою для скасування відносно нього постанови від 14.04.2015 року про накладення адміністративного стягнення.

Надані в судове засідання письмові заперечення відповідача з приєднаними до них фотоматеріалами зазначених висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 11,158 -163,167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Діїінспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 щодо притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., - визнати неправомірними.

Постановуінспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 від 14.04.2015 року, серії ПС1 № 635353 про накладення наОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча у справі суддя