Справа № 2-а-1282/10/0270
Суддя: Курко Олег Петрович
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 р. Справа № 2-а-1282/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Курко Олега Петровича,

при секретарі судового засідання: Савченко Олені Олегівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача 1 : ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача 2 : ОСОБА_4

прокурора : Сувалова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали справи

за позовом: закритого акціонерного товариства "Вінницяпобутхім"

до: 1. Вінницької митниці, 2. Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області

про: визнання протиправним рішення про визначення митної вартості товару

ВСТАНОВИВ :

Закрите акціонерне товариство (далі - ЗАТ) "Вінницяпобутхім" звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці та Головного управління державного казначейства у Вінницькій області з вимогою визнати протиправним рішення про визначення митної вартості товарів № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р.; застосувати митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2) при визначені митної вартості товару - тріполіфосфат натрію розсипчастий виробництва Республіка Казахстан, що імпортувався в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.12.2009р. за № 1679/9-СБ згідно інвойсів за період з 26.01.2010р. по 04.03.2010р.; та стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Вінницькій області на користь позивача надмірно сплачений податок на додану вартість в сумі 415816,71 грн.

Подані вимоги мотивовані неправильним застосуванням Вінницькою митницею положень митного законодавства та безпідставним визначенням митної вартості імпортованого позивачем товару в сумі 38109,96 російських рублів за одну тону на підставі резервного методу, без врахування митної вартості операцій з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну (метод 2). Так, зокрема позивач наголошує, що згідно ВМД № 801050002/2010/000016 від 06.01.2010р. ТОВ "Барко" було розмитнено ідентичний товар - тріполіфосфат натрію розсипчастий за ціною 27257,58 російських рублів за одну тону, а отже відповідач на підставі ст. 268 Митного кодексу України мав би визначити таку ж митну вартість і щодо товарів, імпортованих позивачем.

Вважає, що внаслідок неправомірного визначення митним органом митної вартості тріполіфосфату натрію розсипчастого, ЗАТ "Вінницяпобутхім" було надмірно та безпідставно сплачено до Державного бюджету України податок на додану вартість.

В процесі розгляду справи позивач двічі уточнював та збільшував позовні вимоги. Такі дії пояснював наслідком здійснення ЗАТ "Вінницяпобутхім" господарської діяльності та продовженням розмитнення тріполіфосфату натрію згідно контракту від 07.12.2009р. за № 1679/9-СБ за період з 23.03.2010р. по 20.04.2010р. та з 12.05.2010р. по 28.05.2010р. за неправомірно визначеною відповідачем 1 митною вартістю товару 38109,96 російських рублів за одну тону, у звязку з чим збільшилась сума надмірно сплаченого ПДВ до бюджету до 1030526,84 грн.

В остаточній редакції своїх вимог позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р.; застосувати митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2) при визначені митної вартості товару - тріполіфосфат натрію розсипчастий виробництва Республіка Казахстан, що імпортувався в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.12.2009р. за № 1679/9-СБ, застосувавши найменшу вартість операцій з ідентичним товаром відповідно до митної декларації № 801050002/2010/000016 від 06.01.2010р. ТОВ "Барко" по ціні 27257,58 російських рублів за одну тону товару згідно інвойсів за період з 26.01.2010р. по 14.05.2010р.; та визнати суму в розмірі 1030526,84 грн. як надмірно сплачений податок на додану вартість в дохід Державного бюджету України.

Відповідач 1 - Вінницька митниця вимоги позивача не визнала з підстав, викладених письмово та доданих до матеріалів справи. Зокрема було сказано, що при здійсненні контролю митної вартості товарів із використанням інформації бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ зясовано, що вартість тріполіфосфату натрію зазначена у ВМД № 401000010/2010/001299 в розмірі 362455,33 грн. за 52156 кг є нижчою ніж ціни, на аналогічний товар, ввезений на митну територію України. Оскільки позивач не надав жодного документу, визначеного митницею та не став доводити митному органу правильність визначеної ним митної вартості товару, відповідач прийняв рішення № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р. та визначив вартість за одиницю товару - 38,1100 російських рублів. Коригування митної вартості за даним рішенням проводилось із використання 6-го методу, що обумовлено неможливістю застосування попередніх методів.

Вважає дії митниці щодо проведення митного оформлення та визначення митної вартості товарів правомірними, у звязку з чим в задоволенні позову просить відмовити.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області теж заперечила щодо позовних вимог ЗАТ "Вінницяпобутхім". Зауважила, що органи державного казначейства не несуть відповідальність за діяння інших органів державної влади. Відповідач 2 ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускав, а отже вимоги до нього є безпідставними.

За заявою першого заступника прокурора Вінницької області № 05-204 від 28.04.10 в порядку статті 60 КАС України у розгляд даної справи вступила обласна прокуратура.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

7 грудня 2009 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Казфосфат" (Республіка Казахстан), було укладено зовнішньоекономічний контракт (договір) N 1676/9-СБ за умовами якого ТОВ "Казфосфат" продає, а ЗАТ "Вінницяпобутхім" купує Товар - триполіфосфат натрію за ціною 26464 російських рублів за 1 тонну. Умови поставки: DAF Росія-Україна, ст. Суземка згідно з Інкотермс 2000 року.

Виконуючи укладений договір ТОВ "Казфосфат" поставив для позивача першу партію товару, який надійшов для розмитнення на Вінницьку митницю. Декларантом товару на митниці виступив ФОП ОСОБА_5

Декларантом, для проведення митного оформлення отриманої партії товару подано відповідачу 1 ВМД № 401000010/2010/001299 від 08.02.2010р. В графах 12, 45 ВМД зазначено митну вартість - 362455,33 грн. (1380256,40 російських рублів), що відповідає фактурній вартості (графа 42 ВМД), кількість товару 52156 кг (графа 38 ВМД). Тобто, ЗАТ "Вінницяпобутхім" визначено митну вартість товару - 26464 російських рублі за 1 тонну (7036,77 грн., або 870 дол. США), що відповідає ціні, обумовленої контрактом з продавцем ( графа 43 ВМД).

При здійсненні контролю митної вартості наданого на розмитнення товару Вінницькою митницею на декларації митної вартості (ДМВ-1) зроблено відмітку: "На виконання п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. № 1766 необхідно додатково надати наступні документи для підтвердження митної вартості: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару; калькуляція фірми-виробника товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару".

Декларантом ЗАТ "Вінницяпобутхім" на виконання вимог митного органу надано калькуляцію виробника, що являє собою лист генерального директора ТОВ "Казфосфат" № 39 від 02.02.2010р. в якому визначено порядок формування відпускної ціни на триполіфосфат натрію, яка становить 24464 руб/т для позивача згідно контракту № 1676/9-СБ від 07.12.2009р.

Окрім того, 03.02.2010р. позивачем був отриманий експертний висновок № 005 Вінницької торгово-промислової палати про підтвердження задекларованої ціни товару в розмірі 26464 російських рублів за 1 тонну та 08.02.2010р. отриманий висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" за № 200 в якому визнано, що рівень цін триполіфосфат натрію, а саме 26464,00 руб.РФ/т, імпортований згідно контракту № 1676/9-СБ від 07.12.2009р. відповідає поточній кон'юнктурі ринку.

11.02.2010р. генеральним директором ТОВ "Казфосфат" листом повідомив керівника Вінницької митниці про відсутність на підприємстві витребуваних прайс-листів, так як підхід до формування цін з кожним клієнтом здійснюється в індивідуальному порядку.

Однак, відповідач не взявши до уваги подані декларантом документи прийшов до висновку, що останнім не доведено митному органу правильність визначення митної вартості товарів. А відтак митниця відмовила декларанту у розмитненні товару за його контрактною вартістю - 26464 російських рублів за 1 тонну, натомість 11.02.2010р. було прийнято рішення № 401000006/2010/000020/1 про визначення митної вартості товарів за резервним (шостим) методом, за яким 1 тонна триполіфосфату натрію становить 38110 російських рублів.

Згідно даного рішення підставою для його прийняття слугувала інформація бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ про розмитнення за ВМД № 500050002/2010/78 від 21.01.2010р., № 401000010/2009/19 від 05.01.2010р. та № 401000010/2009/20 від 05.01.2010р ідентичного товару за ціною 1,26 USD/кг.

Спірна ситуація що виникли договірні стосунки позивача з ЗАТ "Казфосфат" не припинила, умови контракту № 1676/9-СБ від 07.12.2009р. виконувались в повній мірі, і відповідно тріполіфосфат натрію розсипчастий продовжував поставлятись на митну територію України.

Незважаючи на принципову незгоду з визначеною відповідачем митною вартістю товару, зазначена в оскаржуваному рішення ціна - 38109,96 російських рублів за 1 тонну застосовувалась Вінницькою митницею у всіх митних деклараціях обумовлених предметом даного позову починаючи з 11.02.2010р. по 28.05.2010р., поданих декларантом ЗАТ "Вінницяпобутхім". При цьому випуск товару, що декларується, у вільний обіг відбувався на підставі заяв позивача, поданих в порядку ст. 264 Митного кодексу України шляхом сплати всіх податків і зборів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.

Загалом же, як зазначив позивач, у звязку з застосування митної вартості товару по ціні 38109,96 російських рублів за 1 тонну, ним безпідставно переплачено податок на додану вартість в сумі 1030526,84 грн.

Визнаючи обґрунтованими вимоги позивача в частині протиправності прийнятого Вінницькою митницею рішення про визначення митної вартості товарів № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р. суд виходить з наступного.

Згідно абз. 23 ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України) переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажно-митна декларація.

МК України передбачено, що переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу завершується тільки після здійснення встановлених законодавством України необхідних для цього товару видів контролю.

Згідно ст. 88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

За загальним правилом визначеним у ст. 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Частиною 1 статті 261 МК України встановлено, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Статтею 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені Порядком декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 N 1766 (далі - Порядок № 1766).

Згідно пункту 2 даного Порядку визначення митної вартості товарів це сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів. При цьому контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно ст. 265 МК України здійснює митний орган.

Так, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи, перелік яких визначений пунктом 11 Порядку № 1766. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством (п. 14 Порядку № 1766).

Як встановлено в судовому засіданні вимогу митного органу зазначену у ДМВ № 401000010/2010/001299 про надання додаткових документів, декларант в повній мірі, хоч і з обєктивних причин, однак не виконав. Наведені підстави дали право Вінницькій митниці самостійно визначати митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) (метод 1); за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Процедура визначення митної вартості полягає в тому, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. А резервний метод застосовується лише у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених попередніх методів.

Обставини справи підтверджують, що визначення Вінницькою митницею митної вартості товарів за резервним (шостим) методом є передчасним.

Частина 1 статті 268 МК України зазначає, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу (за ціною договору), за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник. (с. 2 ст. 268 МК України).

Так, здійснюючи функцію контролю за визначенням митної вартості імпортованого згідно контракту №1676/9-СБ триполіфосфату натрію розсипчастого, відповідач виходив із опрацьованих відомостей бази даних Єдиної автоматизованої системи ДМСУ та прийняв до уваги наявну цінову інформацію про розмитнення митними органами на підставі ВМД № 500050002/2010/78 від 21.01.10, № 401000010/2009/19 від 05.01.10 та № 401000010/2010/20 від 05.01.10 ідентичного товару за ціною 1,26 USD за кг, що становить 38,1100 російських рублів за кг.

Однак, судом встановлено, що згідно цих же відомостей Єдиної автоматизованої системи ДМСУ ( а.с. 183), відповідач був проінформований та володів данними про те, що в цей же період часу згідно ВМД № 801050002/2010/16 від 06.01.2010р. (а.с. 60) ТОВ "Барко" здійснило розмитнення ідентичного товару - тріполіфосфату натрію розсипчастого, постачальником якого є також ТОВ "Казфосфат" за ціною 902,999 долари США за одну тону, що в перерахунку становить 27257,58 російських рублів. При цьому якість товару, його фізичні характеристики, умови поставки - DAF Росія-Україна, ст. Суземка є аналогічною тому, що поставляється позивачу згідно контракту № 1676/19-СБ від 07.12.2009р.

Згідно частиною 7 статті 268 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більше, ніж одна вартість операції з ідентичними товарами, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Тобто, вартість імпортованого позивачем тріполіфосфату натрію розсипчастого мала б визначатись Вінницькою митницею виходячи з ціни аналогічного товару, що поставляється ТОВ "Барко" в сумі 27257,58 російських рублів за 1 тонну, а не з найвищих цін за такий же товар.

Як зазначалось вище, визначення митної вартості товару за резервним (шостим) методом можливе лише при умові, коли пять попередніх методів застосувати неможливо. Судом не знайдено жодної причини, яка б перешкоджала визначити відповідачу 1 митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2). В судовому засіданні представники митниці не змогли пояснити підстав неприйняття до уваги ВМД № 801050002/2010/16 від 06.01.2010р. щодо розмитнення ТОВ "Барко" ідентичного товару за ціною 27257,58 російських рублів за тонну та не вказали мотиви, якими керувались визначаючи митну вартість 38109,96 російських рублів за тонну на основі резервного методу.

З огляду на це суд констатує, що визначення Вінницькою митницею митної вартості тріполіфосфату натрію розсипчастого за ціною 38109,96 російських рублів за 1 тонну, імпортованого позивачем на підставі контракту № 1676/9-СБ від 07.12.2009р. відбулось з порушенням методики визначення, встановленою статтями 266-273 МК України, оскільки не застосовувався принцип послідовного використання методів відображених в даних нормах. За наявності всіх умов для застосування ціни договору щодо ідентичного товару імпортованого ТОВ "Барко" за ціною 27257,58 російських рублів за тонну, підстав для визначення митної вартості в сумі 38,11 російських рублів за одиницю товару у відповідача 1 не було.

Таким чином суд приходить до висновку, що прийняте митним органом рішення № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р. про визначення митної вартості не відповідає критеріям правомірності, наведеним у статті 2 КАС України (прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачене законами України; без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; без дотримання принципу рівності перед законом), у звязку з чим є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Щож до решти вимог позивача судом враховано слідуюче.

Визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та її застосування при розмитненні не є компетенцією суду, оскільки це прямий обовязок декларанта та митного органу, передбачений статтями 262, 264, 265 МК України. Суд не може підміняти орган, якому за законом надано виключне право вчиняти певні дії. З огляду на це, вимога позивача застосувати митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2) при визначені митної вартості товару - тріполіфосфату натрію розсипчастого виробництва Республіки Казахстан, що імпортувався в Україну на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.09.2009р. за № 1679/9-СБ, застосувавши найменшу вартість операцій з ідентичним товаром відповідно до митної декларації № 801050002/2010/000016 від 06.01.2010р. ТОВ "Барко" по ціні 27257,58 російських рублів за одну тону товару згідно інвойсів за період з 26.01.2010р. по 14.05.2010р. задоволенню в такому змісті, в якому вона викладена, не підлягає. Проте сама суть порушеного права позивача від визначеного ним способу захисту не змінюється. Очевидним є те, що право позивача при визначенні митницею митної вартості тріполіфосфату натрію за ціною 38,11 російських рублів за одиницю товару та її застосування при розмитненні інших партій цього ж товару є порушеним, а отже підлягає захисту.

Беручи до уваги широкий зміст заявленої вимоги та обраного позивачем способу захисту суд вважає, що останні підлягають задоволенню лише в частині, яка стосується зобовязання Вінницької митниці здійснити перерахунок у відповідності до вимог чинного законодавства митної вартості товару - тріполіфосфату натрію розсипчастого, що імпортувався в Україну ЗАТ "Вінницяпобутхім" на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.12.2009р. № 1676/9-СБ згідно митних декларацій за період з 08.02.2010р. (з часу подання першої декларації) по 28.05.2010р.

Наступна вимога позивача про визнання суми в розмірі 1030526,84 грн. як надмірно сплачений податок на додану вартість є безпідставною та задоволеною бути не може, оскільки не відноситься до компетенції суду. Стягнення надмірно сплачених коштів є похідним від здійснення тих митних процедур, що передують визначенню митної вартості імпортованого товару. Питання про визначення такої суми може ставитись лише після того, як митний орган здійснить перерахунок митної вартості у відповідності до чинного законодавства. А оскільки такі дії зобовязаний вчинити саме відповідач 1, в суду не має жодних підстав та повноважень встановлювати факт надмірності сплаченого податку та визначати його суму.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. А згідно частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що відповідачем 1 не доведена правомірність прийнятого рішення № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р. про визначення митної вартості товарів, позовні вимоги ЗАТ "Вінницяпобутхім" підлягають частковому задоволенню з розподілом судових витрат в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів № 401000006/2010/000020/1 від 11.02.2010р.

Зобовязати Вінницьку митницю здійснити перерахунок митної вартості товару - тріполіфосфат натрію розсипчастий виробництва Республіки Казахстан що імпортувався в Україну ЗАТ "Вінницяпобутхім" на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.12.2009р. № 1676/9-СБ за період з 08.02.2010р. по 28.05.2010р.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ЗАТ "Вінницяпобутхім" 3,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено: 21.06.10

Суддя Курко Олег Петрович 15.06.2010