Справа № 2а-646/09/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-646/09/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Патратій О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"01" грудня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Ключковича В.Ю., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Арсенійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Домобудівельний комбінат № 3»до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків, з урахуванням уточнень від 29.04.2009 р., про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 серпня 2008 року № /0, № /0, від 08 грудня 2008 року № /1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, які зявилися в судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, розглядаючи справи щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи видно, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені відповідачем за порушення позивачем вимог ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що полягало в заниженні податку на додану вартість у розмірі 3260981,35 грн. та ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що полягало в заниженні податку на прибуток за період з 01.05.2005 р. по 31.03.2007 р. на суму 4 467 915, 86 грн., зважаючи на ту обставину, що господарські операції, вчинені позивачем та його контрагентом ТОВ «ОСОБА_2 Груп» є недійсними так, як відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2007 р. по справі № 2-а-355/07 установчі документи ТОВ «ОСОБА_2 Груп» було визнано недійсними, у звязку з чим всі угоди, укладені ТОВ «ОСОБА_2 Груп»у розумінні України є нікчемними. Виходячи з цього, контролюючий орган прийшов до висновку, що взаємовідносини по господарських операціях між ВАТ «ДБК-3»та ТОВ «ОСОБА_2 Груп»в період з 01.06.2005 р. по 31.03.2007 р. не підтверджені відповідними первинними документами, обовязковість ведення та зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку, відтак витрати позивача, понесені за вказаними операціями, та суми ПДВ, сплачені у складі вартості товару, не підлягають включенню до складу валових та податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.06.05р. по 31.03.07р. ВАТ «ДБК-3»мало взаємовідносини з ТОВ «ОСОБА_2 Груп».

Перевіркою, проведеною відповідачем за період діяльності позивача з 01.06.2005 р. по 31.03.2007 р. було встановлено, що за вказаний період позивачем віднесено до складу валових витрат протягом ІІ кварталу 2005 року - І кварталу 2007 року суми витрат у розмірі 17 976 346,68 грн., понесені у звязку з придбанням товарів у ТОВ «ОСОБА_2 Груп».

Суми ПДВ за господарськими операціями з вказаним контрагентом віднесені позивачем до складу податкового кредиту за період з 01.06.05р. по 31.03.07р. в сумі 3 511969,34 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Домобудівельний комбінат № 3»та ТОВ «ОСОБА_2 Груп»було укладено ряд договорів купівлі-продажу, за умовами яких продавець (ТОВ «ОСОБА_2 Груп») зобовязується передати у власність покупця (ВАТ «ДБК-3») товар (навісний вентильований фасад системи «Інтерстоун»), а саме: контракт від 30.05.2005 р. № 261/1 на суму 125619,89 грн.; контракт від 20.04.2005 р. № 265 на суму 2760616,22 грн., контракт від 25.05.2005 р. № 269 на суму 3737175,64 грн., контракт від 25.07.2005 р. № 271 на суму 1324995,00 грн., контракт від 11.10.2005 р. № 273 на суму 1324995,00 грн., контракт від 27.10.2005 р. № 275 на суму 1324995,00 грн., контракт від 16.11.2005 р. № 277, від 14.02.2006 р. № 279 на суму 2339842,00 грн., контракт від 21.02.2006 р. № 281 на суму 110608,26 грн., контракт від 21.04.2006 р. № 283 на суму 1385689,80 грн., контракт від 05 червня 2006 р. на суму 2339842,00 грн., контракт від 06.06.2006 р. на суму 1013389,70 грн., контракт від 20.07.2006 р. № 289 на суму 2355202,00, контракт від 12.09.2006 р. № 291 на суму 1195142,95 грн., контракт від 14.09.2006 р. № 293 на суму 1238893,18 грн., контракт від 09.10.2006 р. № 295 на суму 1066197,07 грн.

Згідно з умовами вказаних договорів поставка товару здійснювалась продавцем автотранспортом, з попереднім повідомленням покупця про дату прибуття товару за адресою: м. Київ, пр. Відрадний, 103; частина товарних позицій поставляється шляхом самовивозу за адресою: м. Київ, вул. Аеродромна, 10.

З матеріалів справи вбачається, що виконання вказаних договорів підтверджується видатковими накладними на загальну суму 21 571 616,04 грн., в тому числі ПДВ 3595269,36 грн. виписаними ТОВ «ОСОБА_2 Груп»на користь ВАТ «ДБК-3», а саме: № ТМ-22/06-1 від 22.06.2005 р. на суму 125619,89 грн., № ТМ-29/07-1 від 29.07.2005 р. на суму 262818,00 грн., № ТМ-25/07-2 від 25.07.2005 р., № ТМ-19/08-1 від 19.08.2005 р., № ТМ-27/09-1 від 27.09.2005 р. на суму 354475,01 грн., № ТМ-27/09-2 від 27.09.2005 р., № ТМ-27/09-3 від 27.09.2005 р. на суму 96878,59 грн., № ТМ-25/10-1 від 25.10.2005 р. на суму 684336,72 грн., № ТМ-31/10-1 від 31.10.2005 р. на суму 184140,00 грн., № ТМ-31/10-2 від 31.10.2005 р., № ТМ-18/11-3 від 18.11.2005 р. на суму 487088,64 грн., № ТМ-18/11-4 від 18.11.2005 р. на суму 576015,00 грн., № ТМ-14/12-2 від 14.12.2005 р. на суму 69325,20 грн., № ТМ-20/12-1 від 20.12.2005 р. на суму 250269,70 грн., № ТМ-20/12-2 від 20.12.2005 р. на суму 504576,00 грн., № ТМ-17/01-2 від 17.01.2006 р. на суму 175150,08 грн., № ТМ-24/01-1 від 24.01.2006 р. на суму 1291498,32 грн., № ТМ-17/01-1 від 17.01.2006 р. на суму 407697,40 грн., № ТМ -21/02-1 від 21.02.2006 р. на суму 441728,64 грн., № ТМ-10/02-1 від 10.02.2006 р. на суму 44402,69 грн., № ТМ-27/03-1 від 27.03.2006 р. на суму 530813,95 грн., № ТМ-27/03-2 від 27.03.2006 р. на суму 584957,40 грн., № ТМ-28/03-1 від 28.03.2006 р. на суму 247757,18 грн., № ТМ-19/04-2 від 19.04.2006 р. на суму 492280,42 грн., № ТМ-26/04-1 від 26.04.2006 р. на суму 48080,16 грн., № ТМ-12/05-1 від 12.05.2006 р., № ТМ-22/05-4 від 22.05.2006 р. на суму 110608,26 грн., № ТМ-22/05-5 від 22.05.2006 р. на суму 82533,00 грн., № ТМ-26/06-4 від 26.06.2006 р. на суму 527203,13 грн., № ТМ-30/06-2 від 30.06.2006 р. на суму 232395,00 грн., № ТМ-12/07-1 від 12.07.2006 р. на суму 356449,07 грн., № ТМ-07/07-1 від 07.07.2006 р. на суму 619688,40 грн., № ТМ-07/08-3 від 07.08.2006 р. на суму 1456189,80 грн., № ТМ 07/08-2 від 533606,40 грн., № ТМ-07/08-4 від 07.08.2006 р., № ТМ-19/09-1 від 19.09.2006 р. на суму 238621,30 грн., № ТМ-12/09-3 від 12.09.2006 р. на суму 739009,80 грн., № ТМ-12/09-2 від 12.09.2006 р. на суму 883652,20 грн., № ТМ-10/10-5 від 10.10.2006 р. на суму 36564,40 грн., № ТМ-10/10-3 від 10.10.2006 р. на суму 883652,20 грн., № ТМ-10/10-4 від 10.10.2006 р., № ТМ-20/11-1 від 20.11.2006 р. на суму 93914,73 грн., № ТМ-20/11-2 від 20.11.2006 р. на суму 829458,55 грн., № ТМ-20/11-3 від 20.11.2006 р. на суму 502402,80 грн., № ТМ-07/02-1 від 07.02.2007 р. на суму 416213,00 грн., № ТМ-07/02-2 від 07.02.2007 р. на суму 147581,28 грн., № ТМ-15/03-1 від 15.03.2007 р. на суму 286013,03 грн.

Оприбуткування поставлених товарно-матеріальних цінностей відбулось на підставі прибуткових ордерів, складених ВАТ «ДБК-3».

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ОСОБА_2 Груп»було виписано ВАТ «ДБК-3»наступні податкові накладні на загальну суму 21 071 816,03 грн., в т.ч. ПДВ 3 511 969,34 грн., а саме: від 09.06.2005 р. № 09/06-2 на суму 30000,00 грн. (ПДВ- 5000,00 грн.), від 16.06.2005 р. № 15/06-1 на суму 95619,89 грн. (ПДВ-15936,64 грн.), від 22.07.2005 р. № 22/07-2 на суму 500000,00 грн. (ПДВ-83333,33 грн.), від 25.07.2005 р. № 25/07/4 на суму 4457,92 грн. (ПДВ-742,99 грн.), від 28.02.2005 р. № 28/07-2 на суму 875850,19 грн. (ПДВ-145975,03 грн.), від 26.08.2005 р. № 260801 на суму 400000,00 грн. (ПДВ- 66666,67 грн.), від 29.08.2005 р. № 290803 на суму 200000,00 грн. (ПДВ- 33333,33 грн.), від 01.09.2005 р. № 010901 на суму 600000,00 грн. (ПДВ-100000,00 грн.), від 05.09.2005 р. № 050901 на суму 124995,00 (ПДВ-20832,50 грн.), від 23.09.2005 р. № 230902 на суму 250000,00 грн. (ПДВ-41666,67 грн.), від 27.09.2005 р. № 270901 на суму 400000,00 (ПДВ -66666,67 грн.), від 06.10.2005 р. № 061003 на суму 400000,00 грн. (ПДВ- 66666,67 грн.), від 20.10.2005 р. № 201003 на суму 300000,00 грн. (ПДВ-50000,00 грн.), від 04.11.2005 р. № 041102 на суму 300000,00 грн. (ПДВ-50000,0 грн.), від 09.11.2005 р. № 091103 на суму 218587,82 грн. (ПДВ-36431,30 грн.), від 09.12.2005 р. № 091203 на суму 26325,20 грн. (ПДВ-4387,53 грн.), від 13.01.2006 р. № 130102 на суму 600000,00 грн. (ПДВ-100000,00 грн.), від 17.01.2006 р. № 170103 на суму 400000,00 грн. (ПДВ-66666,67 грн.), від 18.01.2006 р. № 180104 на суму 300000,00 грн. (ПДВ-50000,00 грн.), від 19.01.2006 р. № 190101 на суму 200000,00 грн. (ПДВ-33333,33 грн.), від 25.01.2006 р. № 250102 на суму 764040,91 грн. (ПДВ-127340,15 грн.), від 09.02.2006 р. № 090201 на суму 200000,00 грн. (ПДВ-33333,33 грн.), від 27.02.2006 р. № 270205 на суму 300000,00 грн. (ПДВ-50000,00 грн.), від 17.03.2006 р. № 170301 на суму 150000,00 грн. (ПДВ-25000,00 грн.), від 27.03.2006 р. № 270303 на суму 200000,00 грн. (ПДВ-33333,33 грн.), від 03.04.2006 р. № 030403 на суму 234000,00 грн. (ПДВ-39000,00 грн.), від 10.04.2006 р. № 100403 на суму 240995,00 грн. (ПДВ-40165,83 грн.), від 21.04.2006 р. № 210401 на суму 48080,16 грн. (ПДВ-8013,36 грн.), від 03.05.2006 р. р. № 030507 на суму 1500000,00 грн. (ПДВ- 250000,00 грн.), від 05.05.2006 р. № 050502 на суму 82533,00 грн. (ПДВ- 13755,50 грн.), від 11.05.2006 р. № 110502 на суму 110608,26 грн. (ПДВ-18434,71 грн.), від 05.06.2006 р. № 050602 на суму 200000,00 грн. (ПДВ-33333,33 грн.), від 07.06.2006 р. р. № 070601 на суму 350000,00 грн. (ПДВ-58333,33 грн.), від 15.06.2006 р. № 150603 на суму 462869,60 грн. (ПДВ-77144,93 грн.), від 30.06.2006 р. № 300602 на суму 32395,00 грн. (ПДВ- 5399,17 грн.), від 04.07.2006 р. № 040703 на суму 67605,00 грн. (ПДВ- 11267,50 грн.), від 06.07.2006 р. № 060703 на суму 300000,00 грн. (ПДВ-50000,00 грн.), від 07.07.2006 р. № 070702 на суму 252083,40 (ПДВ-42013,90 грн.), від 11.07.2006 р. № 110702 на суму 1000000,00 грн. (ПДВ-166666,67 грн.), від 13.07.2006 р. № 130702 на суму 47916,60 (ПДВ -7986,10 грн.), від 14.07.2006 р. № 140706 на суму 100000,00 грн. (ПДВ-16666,67 грн.), від 17.07.2006 р. № 170703 на суму 1339842,00 грн. (ПДВ-223307,00 грн.), від 17.07.2006 р. № 170704 на суму 173158,00 грн. (ПДВ-28859,67 грн.), від 18.07.2006 р. № 180701 на суму 212531,80 грн. (ПДВ-35421,97 грн.), від 21.07.2006 р. № 210701 на суму 700000,00 грн. (ПДВ-116666,67 грн.), від 25.07.2006 р. № 250704 на суму 100000,00 (ПДВ-16666,67 грн.), від 08.08.2006 р. № 080802 на суму 1000000,00 грн. (ПДВ-166666,67 грн.), від 11.08.2006 р. № 110802 на суму 1000000,00 грн. (ПДВ-166666,67 грн.), від 21.08.2006 р. № 210804 на суму 300000,00 (ПДВ -50000,00 грн.), від 30.08.2006 р. № 300807 на суму 555202,00 грн. (ПДВ-92533,67 грн.), від 14.09.2006 р. № 140903 на суму 630000,00 грн. (ПДВ-105000,00 грн.), від 25.09.2006 р. № 250905 на суму 600000,00 грн. (ПДВ-100000,00 грн.), від 26.09.2006 р. № 260906 на суму 595142,95 грн. (ПДВ-99190,49 грн.), від 10.11.2006 р. № 101101 на суму 200000,00 грн. (ПДВ-33333,33 грн.), від 10.10.2006 р. № 101004 на суму 25856,50 (ПДВ-4309,42 грн.) від 17.11.2006 р. № 171102 на суму 866197,07 (ПДВ-144366,18 грн.), від 17.11.2006 р. № 171101 на суму 379927,76 (ПДВ-63321,29 грн.), що відображені в реєстрах податкових накладних за відповідний період, а суми ПДВ по зазначених податкових накладних були включені до складу податкового кредиту у відповідному періоді. Копії податкових накладних містяться в матеріалах справи.

Оплата, здійснена позивачем, зазначених у цих накладних сум в розмірі 21 571 817,43 грн. підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи (том ІІІ, а.с. 18-74). Витрати по взаємовідносинах з ТОВ «ОСОБА_2 Груп»за період з 2 кварталу 2005 року по 1 квартал 2007 року були віднесені позивачем до складу валових витрат на загальну суму 17 976 346,56 грн., суми ПДВ за вказаними операціями віднесені позивачем до складу податкового кредиту в сумі 3 511 969,34 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Спеціалізованою державної податковою інспекцією в м. Києві по роботі з великими платниками податків було проведено виїзну позапланову перевірку ВАТ «ДБК-3» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «ОСОБА_2 Груп» за період з 01.06.2005 р. по 31.03.2007 р., за результатами якої акт № 442/42-30/04012773 від 04.08.2008, в якому встановлено порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», яке полягало в заниженні податку на прибуток на загальну суму 4467915,86 грн. та порушення пп.7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 260 981,35 грн.

19 серпня 2008 року на підставі вказаного ОСОБА_1 перевірки СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення рішення № /0, яким позивачу за порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»було нараховано суму податкового зобовязання за платежем «податок на прибуток»у розмірі 6701873,83 грн., з яких 4467915, 00 грн. основного платежу та 2233957,97 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; та податкове повідомлення рішення № /0 , яким позивачу за порушення пп.7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»було нараховано суму податкового зобовязання за платежем «податок на додану вартість»у розмірі 4891472,03 грн., з яких 3 260 981,35 грн. основного платежу та 1 630 490,68 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами оскарження прийнятих рішень в адміністративному порядку скарги позивача були залишені без задоволення.

12 листопада 2008 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № /1, яким позивачу за порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», на підставі пп. 17.1.6 п. 17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»було нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 233 957,97 грн. за платежем «податок на прибуток».

Рішенням Спеціалізованої ДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків №13166/10/25-020 від 05.12.2008 року скаргу ВАТ „ДБК-3 №05-999 від 21.11.2008 року на податкове повідомлення-рішення від 12.11.2008 року № /1 було частково задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.11.2008 року № /1 в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції в розмірі 88 521,59 грн. та направлено позивачу нове податкове повідомлення-рішення від 08.12.2008 року № /1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 145 436,38 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 19 серпня 2008 року № /0, № /0 та від 08 грудня 2008 року № /1 незаконними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними так, як в діях позивача відсутні порушення вимог ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зважаючи на ту обставину, що господарські операції, вчинені позивачем та його контрагентом ТОВ «ОСОБА_2 Груп»мали реальний характер, що підтверджується відповідними первинними документами, які містяться в матеріалах справи, а тому витрати позивача, понесені за вказаними операціями, та суми ПДВ, сплачені у складі вартості товару, правомірно включені до складу валових та податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Підстави для включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат передбачені п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що повязані з рухом активів, зміною зобовязань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Частиною 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення i зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат суми підтверджується належними первинними документами, що містяться в матеріалах справи, а саме: накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, які оформлені відповідно до вимог Закону .

Подальше використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності підтверджується наступним.

Відповідно до довідки органу статистики ( том ІІ, а.с. 5 ) основним видом діяльності позивача є будівництво будівель (код за КВЕД 45.21.1), ліцензією на право здійснення будівельної діяльності № 208679 від 16.02.2005 р., видану державним комітетом України з будівництва та архітектури, терміном дії з 16.02.2005 р. по 16.02.2010 р., що відображено також у ОСОБА_1 перевірки ( том І, а.с. 30 ), ОСОБА_1 приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2005 року грудень 2007 року ( том VІI, а.с. 3-69 ) та ОСОБА_1 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, якими підтверджується встановлення придбаного у ТОВ «ОСОБА_2 Груп»товару - навісного фасаду системи «Інтерстоун»на побудованих позивачем обєктах житлових будинках по пр. Оболонському, 36-Д, по вул. Деснянській, 1, по вул. Драгоманова, 1-Л, по вул. Деснянській, 21-а, по вул. Драгоманова, 1-Е, по вул. Урлівській, 16/37, по вул. Драгоманова, 1-Д, по вул. Урлівській, 19, по вул. Драгоманова, 1-У,по вул. Драгоманова, 1-Б, по вул. Урлівській, 15, по вул. Урлівській, 17, по вул. Бакінській, 37/41, по пр. Правди, 19-А ( том V, а.с. 139-170 )

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що формування позивачем валових витрат за спірними операціями було здійснено на підставі пп. 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» .

Визначаючи правомірність формування позивачем суми податкового кредиту, суд виходить з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності. В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

У відповідності до Закону України «Про податок на додану вартість»та до п.6.2 наказу ДПА України від 30.05.1997 року № 165 «Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення»факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а також право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість засвідчує податкова накладна.

Відповідно до пп. 7.2.3 та пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відносяться до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Як визначено пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №165 датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивач, сплативши відповідні суми за отримані будівельні матеріали на підставі договору та актів виконаних робіт, отримав податкові накладні від контрагента, який на час здійснення господарських операцій мав статус платника податку на додану вартість, був включений до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій, а господарські операції мали реальний характер, що підтверджується належними доказами, висновок суду першої інстанцій про правомірність віднесення товариством до складу валових витрат вартості отриманих таких послуг та формування податкового кредиту - правильний і ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Доводи апелянта стосовно тих обставин, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2007 р. у справі № 2-а-355/07 ( том ІІ, а.с. 83 ) визнано недійсними з моменту реєстрації статут та установчий договір ТОВ «ОСОБА_2 Груп»від 1.07.2003 № 07298, та свідоцтво платника податку на додану вартість № 37063544 від 29.07.2003 р. з моменту внесення в реєстр платників податку на додану вартість, не приймаються судом до уваги, оскільки вказане рішення районного суду скасовано ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2010 року і провадження у справі закрито ( том IV, а.с. 173 ).

Посилання апелянта на ту обставину, що первинні документи та договори ТОВ «ОСОБА_2 Груп»підписані не уповноваженою особою, а тому не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», спростовуються матеріалами справи, а саме: Протоколом № 1 зборів засновків ТОВ «ОСОБА_2 Груп» від 10.06.2003 р., відповідно до якого директором товариства було призначено ОСОБА_3 ( том VI, а.с. 104 ).

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем необґрунтовано визначено позивачеві податкове зобовязання з урахуванням штрафних санкцій з податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та прийняття їх в межах повноважень, що передбачені законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про те, що податкові - повідомлення рішення від 19 серпня 2008 року № /0, № /0, від 08 грудня 2008 року № /1 прийняті без достатніх для того підстав та з порушенням норм чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Судді

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 01.12.2011 року.