Справа № 2-а-296/10
Суддя: Бакаїм М. В.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-296/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 року Золочівський районний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді Бакаїм М.В.

при секретарі Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України у Житомирській області, інспектора ДПС 3-го взводу роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

установив:

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить скасувати постанову серії AM № 124133 від 14.07.2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 14.07.2010 року інспектором ДПС 3- го взводу роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2А була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності по 4.1 ст. 122 КУпАП за перевищення швидкості руху, чим порушено П.12.9Б ПДР України. На його думку вищевказана постанова є незаконною та винесена з порушенням порядку її винесення, оскільки він не міг рухатися зі швидкістю 86 км/год., так як на дорозі була необхідність перестроювання з однієї смуги на іншу, його автомобіль із 1987 року випуску і розігнати його до такої швидкості досить проблематично. Крім цього, є незрозумілим, чи вказана швидкість належить автомобілю яким він керував, оскільки на автодорозі Київ-Чоп, по якій він рухався, був інтенсивний рух транспортних засобів. Інспектор ДАІ ОСОБА_3, незважаючи на його заперечення та заперечення його брата, який їхав тоді разом з ним, склав протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення. При винесенні вищевказаної постанови інспектором ДАІ була порушена ст. 33 КУпАП а саме, не було зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують відповідальність, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вважає зазначене рішення працівника ДАІ упередженим, необєктивним і таким, що не відповідає дійсності, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Таким чином стверджує, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова винесена без врахування всіх обставин справи та за відсутності належних доказів про вчинення ним правопорушення передбаченого ч.І ст.122 КпАП України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач інспектор ДАІ ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з таких мотивів.

Підставою для складання зазначеної постанови стали дані спеціального технічного приладу «Візир».

Як вбачається із копії протоколу про адміністративне правопорушення серія АМ1 № 041618 від 14.07.2010 p., постанови серія AM № 124133 по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2010 p., інспектором ДПС 3-го взводу роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300,0 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП. А саме за те, що 14.07.2010 р. о 07:13 год. позивач на 228 км. а/д Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н. ВС 35360ТВ, при обмежені швидкості руху 50 км/год., рухався із швидкістю 86 км/год., перевищив швидкість руху на 36 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Візир», чим порушив вимоги п 12.9 Б ПДР України.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 14.07.2010 р. коли їх зупинили працівники ДАІ, він перебував в автомобілі позивача в якості пасажира. Вважає, що позивач допустимої швидкості не перевищував. В той час, затору на дорозі не було.

Крім цього, із протоколу про адміністративне правопорушення серія АМ1 № 041618 від 14.07.2010 p., а саме, із пояснень позивача по суті порушення, вбачається, що в даний момент було велике скупчення машин, радар не знаходився на тринозі. Також позивач був ознайомлений зі змістом вищевказаного протоколу, копію протоколу отримав, унесенні працівником ДАІ про нього дані правильні, до протоколу додавалась фотофіксація про що власноручно розписався.

Копію постанови в справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2010 р. позивач отримав 14.07.2010 p., що підтверджується його підписом на згаданій постанові та не заперечується позивачем.

Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів, які б стверджували протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи позивача про те, що він не перевищував швидкості руху, то такі жодними доказами не підтверджуються та спростовуються копіями згаданих протоколів та постанови, з яких вбачається, що позивач був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення та з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, та отримав їх під розписку.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляд і скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про залишення постанови без змін, а скаргу без задоволення.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП доведена повністю, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, відповідно постанову серії AM № 124133 від 14.07.2010 року слід залишити без змін, а адміністративний позов без задоволення. Оцінюючи зібрані по справі

докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 104, 171-2 ч.2, 160, 161 КАС України, 122 ч. 1, 251, 287, 288, 289, 292, 293 КпАП України, суд, -

постановив :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України у Житомирській області, інспектора ДПС 3-го взводу роти ОДДЗ м. Житомира ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

.

Суддя :