Справа № 2-а-51/10
Суддя: Кравчук В. П.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Романівський районний суд Житомирської області
Справа №2-а-51/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11листопада 2010 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді - Кравчук В.П.

при секретарі - Багінській В.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача

Управління Пенсійного фонду

в Романівському районі - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Романові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Романівському районі про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та стягнення боргу у звязку з цим неперерахуванням.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувсь до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати бездіяльність відповідача - Управління пенсійного фонду України в Романівському районі неправомірною, та зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати йому пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 01 липня 2007 року та виплатити враховуючи заборгованість.

Зазначені вимоги позивача обгрунтовуються посиланням на те , що він є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого став інвалідом 2 групи. Інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС.

Позивач посилається на те, що відповідно до вимог статтей 50 та 54 Закону « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та розмір його пенсії не може бути нижчим8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач всупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій з 01 липня 2007 року, крім того, не проводить їх перерахунок після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено частиною третьою статті 67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постановами Кабінету Міністрів України « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» таінших. . .

Позивач звернувся до управління пенсійного фонду України в Романівському районі,

щодо проведення відповідного перерахунку зазначених пенсій, однак отримав відмову.

Згідно вимог адміністративного позову ОСОБА_1 просив визнати бездіяльність відповідача неправомірною, зобовязати відповідача провести нарахування та виплачувати йому пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.07.2007 року та виплатити враховуючи заборгованість. Ухвалою Романівського районного суду від 11.11.2010 року адміністративний позов в частині визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії та стягнення боргу у звязку з цим неперерахуванням, а саме: нарахування та виплати йому пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01.07.2007 року по 01.04.2010 року - залишено без розгляду, відповідно доположень ст.ст. 99, 100 КАС України.

В даному судовому засіданні предметом судового розгляду є вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобовязання його провести нарахування та виплату пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за вікомза період з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року.

В судовому засіданні 11.11.2010 року позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав повністю, де просить зобовязати відповідача провести нарахування та виплату пенсії в розмірі, передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 31.10.2010 рокувключно. .

Представник відповідача- Управління Пенсійного фонду в Романівському районі

ОСОБА_2, заявлений позов не визнала, пояснивши, що відповідно до положень

Постанов Кабінету Міністрів України та відсутністю належного фінансування, пенсія

позивачу нараховано правильно, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши

письмові докази по даній справі, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає

повному задоволенню.

Судом встановлено, що позивач являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи'( категорія 1) серія А № 053581, виданого 6 жовтня 1994 року та копією вкладки до даного посвідчення, виданого 15 липня 1999 року (а.с.5). Згідно посвідчення серії Б № 361195, виданого Дзержинським управлінням соціального захисту населення 1 березня 2000 року, ОСОБА_1 є інвалідом II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.6). Із експертного заключения від 29.07.1994 року захворювання ОСОБА_1 повязане з роботами по ліквідації наслідків

аварії на ЧАЕС (а.с.7).

ОСОБА_1 з 1.04.2010 року по 30.09.2010 року знаходиться на обліку в УПФУ в Романівському районі, де отримує пенсію по інвалідності військовослужбовцям, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманої в результаті ліквідації наслідків аварії на

ЧАЕС (а.с.10). . .

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України « Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який

має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Частиною пятою статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінетом Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановленорозміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію , виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсій позивачу є протиправною.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 « Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до статті 8 та статті 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами Закони та інші нормативно- правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові Закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод ( абзац перший пункту 19).

Посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин Постанов Кабінету Міністрів України № 1 та № 654 судом не беруться до уваги, оскільки положення даних Постанов звужують обсяг, встановлених Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення « Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення, у відповідності до якого створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду України в Романівському районі, яке і повинно здійснити перерахунок та виплату пенсій позивачу за період з 01 квітня по 31 жовтня 2010 року, виходячи з розмірів, встановлених частиною першою статті 50 та частиною четвертою статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року Ж796-ХІІ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськоїкатастрофи».

Отже, так як суд не вправі здійснювати перерахунок пенсій, то суд вважає, що слід зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату пенсій позивачу.

Керуючись статтею 8 та статтею 46 Конституції України, статтями 9,11, 71, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 50, 54, 70, 71 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати бездіяльність відповідача - управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області, - неправомірною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 державну пенсію особі, віднесеній до категорії 1 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю особі, віднесеній до категорії 1, передбачені статтями 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 квітня 2010 року по 31 жовтня 2010 року.

Апеляційна скарга подається до Київського адміністративного апеляційного суду через Романівський районний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя В.П.Кравчук