Справа № 819/2012/15
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2012/15

09 вересня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі: судді Осташа А.В.

при секретарі судового засідання Костецькій Н.Т.

за участю:

представників позивача - Петрика Ю.В.

представника відповідача - Піхіровського Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради

до Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції

про скасування пунктів вимоги , -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (надалі по тексту - позивач, УСП Тернопільської міської ради) із адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції (надалі по тексту - відповідач, Тернопільська ОДФІ) інспекції про скасування пунктів 1 та 2 вимоги фінінспекції «Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією» від 22 червня 2015 року №19-17-13-14/869.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, що викладені у адміністративному позові та суду пояснив, що Тернопільською об'єднаною ДФІ відповідно до п. 2.3.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Тернопільськії області на І квартал 2015 року, проведено ревізію фінансово-господарсько діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за період з 01.01.2011 по 28.02.2015, якою встановлено порушення, що відображені в акті ревізії від 27.05.2015 № 17-22/128.

Представник позивача вважає, що вимоги Тернопільської ОДФІ є необґрунтованими та безпідставними, а тому просив скасувати пункт 1 в частині усунення виявлених порушень законодавства, у тому числі відшкодування збитків визначених в пп. 1, 2, 5, 6, 7, а також п. 2 обов'язкових вимог Тернопільської об'єднаної фінансової інспекції про усунення порушень, направлених листом від 19.06.2015 № 19-17-13-14/862.

Представник відповідача проти позову заперечив, мотиви виклав в поданому суду письмовому запереченні.

Зокрема представник відповідача пояснив, що на підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» Тернопільською об'єднаної Державною фінансовою інспекцією було пред'явлено вимоги щодо усунення виявлених законодавства за №19-17-13-14/869 від 22 червня 2015 року, які позивачем оскаржено в судовому порядку.

Представник відповідача вважає вимоги Тернопільської об'єднаної ДФІ такими, що відповідають чинному законодавству та виявленим фінансовим порушенням у акті ревізії від 27.05.2015 року за №17-22/128, тому просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін та учасника судового процесу, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.3.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на І квартал 2015 року в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради проведено ревізію фінансово-господарької діяльності за період з 01.01.2011 року по 28.02.2015 року, якою встановлено ряд порушень, що відображені в акті ревізії від 27.05.2015 року № 17-22/128.

Не погоджуючись із висновками, що викладені в акті ревізії, позивачем подавались заперечення від 29.05.2015 року № 2189/13.3, які Тернопільською ОДФІ залишені без задоволення, а вимоги акту ревізії - без змін.

За наслідками перевірки Тернопільською об'єднаною державною фінансовою інспекцією направлено в.о. начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради обов'язкові вимоги від 22 червня 2015 року за № 1-17-13-14/869, якими позивача було зобов'язано усунути вказані порушення законодавства шляхом перерахування до бюджету зайво нарахованих та сплачених коштів єдиного соціального внеску в сумі 304,38 тис. грн. та стягнення з винних осіб, що допустили порушення, завдану Управлінню матеріальну шкоду в розмірі 490,70 тис. грн.

На думку представника позивача, обов'язкові вимоги від 22 червня 2015 року № 19-04-13-14/2374 є неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, ревізією встановлено факт перебування за межами України осіб, які доглядали за інвалідом І групи, а також за перестарілими, які досягли 80-річного віку та отримували компенсаційні виплати по догляду. У зв'язку із співставленням даних інформації УСБУ в Тернопільській області з даними особових справ одержувачів щомісячних компенсаційних виплат, супровідними відомостями на зарахування встановлено зайву виплату компенсаційних виплат 95 особам на загальну суму 9 705,78 грн., чим порушено вимоги Постанови КМУ № 832. За період з 01.01.2011 по 28.02.2015 по вказаних особах зайво нараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 248 046,30 грн., чим порушено п. 14 ст. 4 та абз.3 п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Управління вважає, що порушення законодавства зі сторони позивача не має, оскільки постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян" від 26.07.1999 року № 832 з наступними змінами та доповненнями не передбачено підстав припинення компенсаційних виплат непрацюючим працездатним особам, які доглядають за інвалідом І групи, а також за престарілими, які досягай 80- річного віку, тому перетинання кордону особами не є підставою припинення компенсаційної виплати.

Відповідач заперечуючи щодо цієї частини позовних вимог зазначив, що в роз'ясненні Міністерства соціальної політики (лист від 18.09.2014 № 979/039/97-14) зазначено, що згідно постанови КМУ «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» від 26.07.1996 № 832, компенсація призначається непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд. Відповідно, за період, коли особа не здійснює догляд, підстав для виплати компенсацій немає.

Представник позивача зазначив, що ревізією встановлено використання виділених з державного бюджету місцевим бюджетам субвенцій на виплату соціальних допомог матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 168 641, 55 грн., а саме: в 14 випадках оформлено допомогу по народженні дитини в періоди, коли заявники, згідно даних Служби безпеки України, знаходилися за межами України. Довіреності для здачі документів на призначення допомоги у справах відсутні. В порушення п. 2.1 Інструкції № 345 від 19.09.2006 року, прийнято заяви та документи для надання усіх видів соціальної допомоги без заявника. А також представник УСП ТМР вказав, що дії працівників Управління під час прийому заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку були правомірними, посилаючись на окремі нормативні документи.

Однак, Тернопільська об'єднана ДФІ вважає, що наведені доводи не підтверджені жодними фактичними даними, а лише пояснюються формальними суб'єктивними доводами, які не можуть розцінюватись як докази, що можутьбути передумовою для прийняття рішення про скасування вимоги Відповідача в частині даного питання. Крім цього, при документуванні в акті ревізії даного порушення, працівники Інспекції керувались правомірно отриманою достовірною інформацією Служби безпеки України щодо перебуванняокремих осіб закордоном.

В п.5 висновку щодо порушення законодавства під час проведення ревізії зазначається, що співставленням даних інформації УСБУ в Тернопільській області з даними особових справ одержувачів щомісячних грошових допомог, встановлено зайву виплату компенсаційних виплат 23 особам на загальну суму 75,73 тис. грн. (внаслідок виїзду за кордон), чим порушено п.4 "Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним", який затверджений постановою КМУ від 02 серпня 2000 р. № 1192. Внаслідок зазначеного, міському бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 75,73 тис. грн.

УСП ТМР стверджує про відсутність в Порядку № 1192 підстав припинення компенсаційних виплат особам, які проживають разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, а тому перетинання кордону особами не є підставою припинення компенсаційної виплати.

З даного приводу Тернопільська об'єднана ДФІ зазначає, що в ході ревізії та після її завершення, по змісту акта та жодних вимог до УСП ТМР щодо припинення вказаних вище виплат не висувалося, а лише було здійснено перерахунок зайвих виплат за час перебування осіб, яким вони призначались, за межами України. На момент завершення ревізії даний вид виплат зазначеним особами продовжувався виплачуватись.

Ревізією встановлено, що Управлінням здійснюється призначення щомісячних компенсаційних виплат фізичним особам, які надають соціальні послуги, передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 p. N 558 (далі - Порядок № 558). З отриманої інформації УСБУ встановлено, що окремі особи, яким призначено виплати, в окремі періоди перебували за межами України, з приводу припинення їм щомісячних виплат не зверталися (про виїзд за межі України не повідомляли), тому одержувачі таких виплат у час перебування за межами України послуг не надавали і, відповідно, не мали права на отримання вищевказаних виплат. За період з 01.01.2011 по 28.02.2015 по вказаних особах зайво нараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 35 242,10 грн., чим порушено п.14 ст.4 та абз.З п.1 ч.І ст.7 Закону № 2464-VI.

Не погоджуючись із висновками відповідача, представник УСП Тернопільської міської ради вказав, що відповідно до "Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 з наступними змінами та доповненнями не передбачено підстав припинення компенсаційних виплат особам, які надають соціальні послуги, тому перетинання кордону особами не є підставою припинення компенсаційної виплати.

Також, в ході проведення ревізії, встановлено випадки виплати заробітної плати суміснику за невідпрацьований час, що є порушенням норм законодавства. Так, співставленням графіків роботи лікаря - сумісника Тернопільського міського територіальному центру соціального обслуговування населення ОСОБА_3 з графіками її роботи за основним місцем - Тернопільській комунальній міській лікарні швидкої допомоги, встановлено накладки робочого часу, проте в табелях обліку робочого часу про кількість щоденно відпрацьованих сумісником протягом тижня годин вказано 4 год. З основного місця роботи Тернопільської комунальної міської лікарні швидкої допомоги крім графіків роботи надано інформацію від осіб, що складали графіки роботи та здійснювали табелювання, у якій вказано, що ОСОБА_3 за основним місцем роботи повністю відпрацьовано робочий час згідно графіку, який відповідає дійсності.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_3 зайво нараховано та виплачено заробітну плату за період з 01.01.2011 по 31.05.2013 в сумі 27 078,19 грн. Внаслідок допущених порушень Управлінню завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 36907,57 гривень.

Позивач не погоджується з такими висновками Тернопільської ОДФІ, оскільки лікар ОСОБА_3 працюючи за сумісництвом в Тернопільському міському територіальному центрі соціального обслуговування населення (надання соціальних послуг) Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, протягом з січня 2011 року по травень 2013 року відпрацювала всі години згідно норми робочого часу для працівника, який працює на 0,5 ставки, про свідчить табель обліку робочого часу. Щоквартально, згідно поданих нею заяв на зміну графіку роботи відбувалися зміни в годинах прийому потребуючих консультацій лікаря громадян. Облік консультацій лікаря вівся у «Журналі щоденної роботи лікаря». Тому, заробітна плата лікарю ОСОБА_3 нараховувалась правомірно і позивачем не було порушеного чинного законодавства України щодо оплати праці за сумісництвом.

При розв'язанні даного спору, суд керується наступними доводами:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939), а також Положення про Державну фінансову інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 23.04.11 №499/2011.

За приписами пп.4 п. 4 Положення Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Крім того, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Наведені норми узгоджуються з приписами п.7 ст.10 Закону №2939, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд зазначає про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки (завдану матеріальну шкоду).

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, фінансова інспекція пред'явила оскаржувані вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.14 у справі № 21-461а14.

Відповідно до п.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради до Тернопільської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування пунктів 1 та 2 вимоги фінінспекції "Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією" від 22 червня 2015 року №19-17-13-14/869, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 14 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Осташ А. В.

копія вірна

Суддя Осташ А. В.