Справа № 2-а-2524/10/0270
Суддя: Курко Олег Петрович
Дата ухвалення: 2010-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 р. Справа № 2-а-2524/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Курко Олега Петровича,

при секретарі судового засідання: Савченко Олені Олегівні

за участю позивача : ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління МНС України у Вінницькій області

про: визнання незаконними рішення атестаційної комісії, наказу про звільнення, поновлення на службі та стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним висновку атестаційної комісії Головного управління МНС України у Вінницькій області від 12.02.2010р.; визнання незаконним наказу відповідача № 21 о/с від 22.03.2010р. про звільнення позивача з органів МНС; зобовязання відповідача поновити його на посаді начальника групи радіаційного, хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління МНС України у Вінницькій області та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що його звільнення з органів МНС за ст.ст. 98, 99 п."6" Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту на підставі висновку атестаційної комісії від 12.02.2010р. є незаконним, оскільки будь-якого систематичного невиконання умов контракту він не допускав.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених письмово та доданих до матеріалів справи. Зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки протягом проходження служби в органах МНС ОСОБА_1 допустив значну кількість фактів, що підтверджують систематичне невиконання ним умов контракту. Як доказ цьому відповідач наводить суду наказ № 337 від 23.05.2007р. про оголошення позивачу догани; наказ № 621 від 25.12.2008р. про зняття премії; наказ № 265 від 26.05.2009р. про попередження про неповну службову відповідність; наказ № 414 від 14.08.2009р. яким скасовано надбавку за виконання особливо важливих завдань.

Крім того відповідач звертає увагу суду на пропуск позивачем місячного терміну оскарження наказу про звільнення, у звязку з чим в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав в повному обсязі заявлені ним вимоги та додатково пояснив, що пропуск строку звернення до суду відбувся у звязку з перебуванням його на лікуванні.

Представник відповідача в судовому засіданні притримався попередньої позиції, викладеної в запереченнях і наполягав на застосуванні наслідків пропуску строків звернення до суду.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 з 21.06.2003р. проходив службу в органах МНС. 27.05.2008р. ним з відповідачем укладено відповідний контракт № 939/08.

Наказом начальника Головного управління МНС України у Вінницькій області від 22.03.2010р. за № 21о/с позивача - капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено з посади начальника служби радіаційного і хімічного захисту - начальника групи радіаційного, хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення у запас Збройних Сил по ст. 98, 99 пункт "6" Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (звязку із систематичним невиконанням умов контракту).

Підставою для прийняття такого рішення став висновок атестаційної комісії ГУ УМВС України у Вінницькій області від 12.02.2010р. про невідповідність позивача займаній посаді. Відповідач стверджує, що за атестаційний період ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони, перебуваючи на займаній посаді на незадовільному рівні виконує вимоги посадової інструкції та неодноразово допускав порушення службової дисципліни. Зокрема, в атестаційному листі міститься посилання на ту обставину що під час відрядження до Чечельницького району у квітні 2009 року за допущені порушення під час проведення робіт по перезатаренню невизначених хімічних засобів захисту рослин, допущення нестатутних відношень з підлеглими та інші порушення наказом ГУ МВС України від 26.05.2009р. № 265 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

На думку відповідача систематичність невиконання умов контракту полягало у тому, що окрім накладеного дисциплінарного стягнення протягом дії контракту ОСОБА_1 допускались і інші порушення, за наслідками яких по ГУ МНС України у Вінницькій області були прийняті накази: від 25.12.2008р. № 621 "Про зняття премії з ...... капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1М."; від 14.08.2009р. № 414 " Про результати проведеного службового розслідування за фактом неякісного виконання робіт .... під час перезатарення невизначених хімічних засобів захисту рослин в Чернівецькому районі" відповідно до якого позивачу скасовано надбавку за виконання особливо важливих завдань"; інші порушення.

Однак суд не погоджується з такими висновками відповідача та вважає, що підстави звільнення ОСОБА_1 згідно оскаржуваного наказу № 21о/с від 22.03.2010р. не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Контрактом № 939/08 від 27.05.2008р. на позивача покладались обовязки при проходженні служби дотримуватись Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги, статутів, накази начальників, свої службові обовязки, підвищувати свою професійну майстерність, мати позитивні результати з фізичної підготовки.

Відносини, пов'язані з проходженням служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту регулюються відповідним Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 629 ( далі - Положення). А сутність службової дисципліни, права та обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування визначає Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 5 березня 2009 року N 1068-VI (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно п. "6" ст. 99 Положення підставою припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби є систематичне невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

При цьому суд враховує те, що для звільнення особи за цією підставою необхідно дотриматись наступних умов: належним чином зафіксовано факт протиправного винного невиконання умов контракту - порушення службової дисципліни; невиконання службових обовязків мало систематичний характер; до особи раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

На практиці систематичним невиконанням трудових обов'язків вважається факт третього порушення, якщо за попередні два протягом року були застосовані дисциплінарні стягнення.

Як вбачається із системного аналізу розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни в кожному випадку або письмовим наказом, що діє протягом року, або усно, що діє протягом одного місяця.

При цьому, в розумінні пунктів 58, 59 Дисциплінарного статуту порушенням службової дисципліни що визнається дисциплінарним проступком є: невихід на службу без поважних причин; порушення встановленого керівником органу чи підрозділу цивільного захисту розпорядку дня; вживання алкогольних напоїв чи наркотичних засобів у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані чи стані наркотичного сп'яніння; порушення статутних правил несення служби; невиконання наказів та розпоряджень начальників, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на орган чи підрозділ цивільного захисту завдань; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, що призвело до псування або втрати закріпленого майна, обладнання та техніки, інших матеріальних збитків, а також завдало шкоди здоров'ю особовому складу органу чи підрозділу цивільного захисту або іншим особам; порушення вимог законодавства з питань діяльності органів і підрозділів цивільного захисту; брутальне або зневажливе ставлення до громадян, приниження їх честі та гідності під час виконання службових обов'язків; інші діяння, визнані порушеннями службової дисципліни.

Відповідно до пунктів 68, 69 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність. А на осіб начальницького складу за порушення службової дисципліни, крім зазначених у пункті 68 цього Статуту, можуть накладатися дисциплінарні стягнення у вигляді: 1) звільнення з посади; 2) пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Ті умови, що прописані в контракті про проходження позивачем служби, включаються в поняття службової дисципліни, оскільки згідно визначення, що міститься в пункті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов'язків, установлених Законом України "Про правові засади цивільного захисту", цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.

Таким чином порушення службової дисципліни, що включає в себе і порушення умов контракту, має наслідком накладення на особу, що його вчинила, дисциплінарного стягнення, яке б відповідало ступеню вини порушника. Відсутність же юридичного факту накладення дисциплінарного стягнення свідчить про відсутність порушення службової дисципліни (порушень умов контракту) такою особою.

В атестаційному листі ОСОБА_1 відповідач наводить безліч фактів, які, на його думку, є порушеннями службової дисципліни та умов контракту. Однак, в судовому засіданні встановлено, що до моменту звільнення позивач лише раз був притягнутий до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 265 від 26.05.2009р. Тобто всі інші обставини, які лягли в основу висновку атестаційної комісії не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки не підтверджують факту систематичного порушення позивачем службової дисципліни.

Належних доказів невиконання ОСОБА_1 умов контракту ГУ МНС України у Вінницькій області не надано.

Згідно пункту 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів, або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.

Твердження відповідача про те, що після отриманого покарання за дисциплінарний поступок вчинений позивачем в квітні 2009 року під час проведення робіт по перезатаренню невизначених хімічних засобів захисту рослин на території Чечельницького району відношення ОСОБА_1 до виконання службових обовязків не покращилось і він не виправив своєї поведінки є безпідставним. Судом встановлено, що саме за наслідками проведеної операції по утилізації хімічних засобів захисту рослин на території Чечельницького району ОСОБА_1 показав зразкове виконання службових обовязків та підтвердив це сумлінною працею, у звязку з чим в червні 2009 року був нагороджений спільною грамотою Чечельницької районної державної адміністрації та районної ради.

А відтак, накладене дисциплінарне стягнення згідно наказу № 265 від 26.05.2009р. відіграло свою виховну роль та дало позитивні результати, а тому послідуюче звільнення позивача в такому разі є невиправданим.

Із наявних матеріалів справи суд приймає до уваги єдиний фактичний випадок порушення позивачем службової дисципліни, однак систематичність таких порушень судом не встановлена та відповідачем не доведена, а тому не знаходить законних підстав для звільнення ОСОБА_1 за ст. 99 пункт "6" Положення.

У звязку з цим і висновок атестаційної комісії від 12.02.2010р. про невідповідність позивача займаній посаді у звязку з систематичним невиконанням умов контракту є безпідставним.

В той же час, вирішуючи спір суд звертає уваги ту обставину, що відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як зазначено у пункті 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що копію оскаржуваного наказу № 21 від 22.03.2010р. позивач отримав 22.03.2010р., а звернувся до суду з відповідним позовом лише 14.06.2010р., тобто з пропуском місячного строку звернення. В частині оскарження висновку атестаційної комісії, позивачем пропущено трьох місячний строк звернення до суду, який слід рахувати з 12.02.2010р.

Згідно вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", встановлені ст. 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. При цьому, у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Дослідивши матеріали справи судом не знайдено жодної підстави, що свідчить про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду. Надані ним довідки Ладижинської МТМО за №№1083, 1084, 1085 про перебування в період часу з 20.04.10 по 27.04.10, з 11.05.10 по 17.05.10, з 03.06.10 по 10.06.10 на лікуванні не спростовують такий висновок, оскільки лише до першого, після звільнення, звернення в лікарню пройшов майже місячний строк, а проміжки між лікуваннями становили близько двох тижнів. Інших доказів про неможливість оскарження свого звільнення в місячний строк з врахуванням перерв між лікуванням позивачем не надано та судом не встановлено. У звязку з цим є підстави стверджувати про відсутність поважних причин для поновлення процесуального строку.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що розгляд даної справи здійснювався по суті з дослідженням усіх обставин спору, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 06.09.10

Суддя Курко Олег Петрович

31.08.2010