Справа № 2а-527/10
Суддя: Пащенко Т. П.
Дата ухвалення: 2010-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-527/10
Провадження № 2а-527/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Пащенко Т.П.,

при секретарі Топтигіній О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВН 190033 від 16.03.2010 р., якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП в звязку з порушенням нею п.8.1 Правил дорожнього руху України, а саме зупинка в зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено» та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона виїхавши із прибудинкової території будинку №52 по пр. Леніна в м. Ізмаїлі здійснила зупинку напроти будинку №54. При цьому, напроти будинку № 52 знаходились 2 автомобіля, в тому числі автомобіль Державтоінспекції. До неї підійшов інспектор відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 спитав чи вона є господаркою автомобіля, після чого попросив документи та представився. Декілька хвилин інспектор розглядав її документи, після чого запропонував присісти в автомобіль Державтоінспекції. Нічого не розуміючи, ОСОБА_1 сіла до автомобілю і побачила, що інспектор почав складати протокол при цьому пояснюючи, що на неї складається протокол за зупинку в зоні дії знаку «зупинку заборонено», який розташований на перехресті вулиць Кишинівської та Леніна. Розгубившись ОСОБА_1 підписала протокол. Але у неї виникло запитання як вона виїхавши з двору, в якому знаходяться офіси та магазини могла знати про дію зазначеного знаку, якщо дублюючого знаку та відповідної розмітки не має. В звязку з чим вважає, що нею не було порушено Правила дорожнього руху.

17.05.2010 р. позивачка змінила позовні вимоги, просила визнати нечинною та скасувати постанову інспектора відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 серії ВН 190033 від 16.03.2010 р., справу про адміністративне правопорушення закрити та стверджувала, що вказана постанова винесена незаконно, інспектор при складанні протоколу та винесенні постанови зробив посилання на п. 8.1 ПДР України при цьому не надавши їй можливості навести свої аргументи, чим було порушено її права визначені Конституцією та ст. 268 КУпАП. Крім того, ПДР України визначено, що дія забороняючих знаків, як правило розповсюджується до найближчого перехрестя за знаком та не може бути продовжена за допомогою будь-яких засобів регулювання дорожнього руху, за виключенням випадків встановлення за перехрестям аналогічних забороняючих знаків. При повороті на ліво від технікуму механізації інформативність щодо належності та дії забороняючого знаку відсутні, аналогічних дублюючих знаків не має, відповідної дорожньої розмітки не має. Згідно ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування»: п. 10.1.1. Дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий так і у темний час доби… Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передбачають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.»

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Надав суду заперечення в яких просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та закрити провадження у справі так як справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обгрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП вбачається, що 16.03.2010 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем SKODA, державний номер НОМЕР_1, в м. Ізмаїлі по пр. Леніна здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено», чим порушила п.8.1 Правил дорожнього руху України, в звязку з чим інспектором відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 складено протокол серії ВН №106464 про порушення водієм п.8.1 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП. В зазначеному протоколі в частині «пояснення по суті порушення» - водій ОСОБА_1 власноручно зазначила «Порушила не навмисно». На підставі зазначеного протоколу інспектором відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 16.03.2010 року винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВН №190033, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 грн.

В судовому засіданні позивачка зазначене підтвердила, а також те, що власноручно зазначила в протоколі.

Згідно п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

В межах дії знаку як встановлено ПДР України «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ПДР України дія знаків 3.33-3.35 від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах де не має перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед ними не встановлено знаки приорітету.

Загальними положеннями ПДР України передбачено, що перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Тобто, позивачка виїхала з прилеглої території і дія дорожнього знаку на цій території дороги де вона зупинила свій автомобіль не закінчувалася.

Також ПДР України передбачено, що дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Як встановлено в судовому засіданні знак встановлено на тій стороні, на якій зупинила ОСОБА_1 свій автомобіль.

Згідно ПДР України знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10 , при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Тобто, застосування розмітки разом зі знаком 3.34 не є обовязковим відповідно до ПДР України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Інші обставини зазначені позивачкою також не підтверджено доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачка зупинила свій автомобіль в зоні дії знаку «Зупинку заборонено» та про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП порушення п.8.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України постанова серії ВН № ВН №190033 від 16.03.2010 року винесена особою, яка склала оскаржувану постанову, на підставі і у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, Законом України «Про міліцію», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС України 27.03.2009 N 111 (надалі Інструкція) функції контролю за дорожнім рухом, тобто виявлення порушень законодавства, правил, норм і стандартів у сфері убезпечення дорожнього руху покладені на підрозділи дорожньо-патрульної служби ДАІ. Так, п. п. 3.3, 3.4 вказаної Інструкції надає право співробітникам ДПС попередження та припинення адміністративних

правопорушень у сфері дорожнього руху, винесення відповідно до чинного законодавства постанов про адміністративні порушення.

Оскільки інших доказів у підтвердження обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, останнім не надано, суд вважає постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2010 року серії ВН №225507 обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст. ст. 9, 122 ч.1, 245, 251, 280, 288, 289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора відділу державної автоінспекції з обслуговування адміністративної території м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВН №190033 складену 16 березня 2010 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя