Справа № 125/1639/15-а
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 125/1639/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.09.2015 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Дудник Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_3, про скасування рішення про зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ :

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. В липні 2015 року позивач дізнався про зняття його відповідачем з реєстраційного обліку за заявою власника будинку ОСОБА_3 у звязку з відчуженням майна. ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення ОСОБА_2 районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 30.06.2015 року про зняття його з реєстрації з місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. ОСОБА_1 пояснив, що він від народження зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно договору дарування від 28.12.2005 року власником будинку є ОСОБА_3. З моменту смерті матері ОСОБА_5, а саме з 01.01.2013 року позивач у будинку не проживає. До цього часу він проживає разом з батьком ОСОБА_6 в будинку № 22 по вул.. Калініна в м. Бар Вінницької області.

Представник відповідача ОСОБА_2 районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області у справі позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснивши суду, що зняття ОСОБА_1 з реєстрації з місця проживання проведено правомірно відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077. Крім того ОСОБА_1 більше двох років не проживає у вказаному будинку, а тому визнається таким що втратив право користування ним.

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, якому судом вчасно було направлено копію заяви та розяснено його право заявити про свою участь у справі, будучи належно повідомленим про день розгляду справи в суді, викликалася повісткою під розпис та рекомендованим поштовим повідомленням, але в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини свої неявки. Тому суд вирішив провести розгляд справи у його відсутності.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 від народження зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 де постійно проживав до дня смерті матері, а саме до 01.01.2013 року. Позивача було знято з реєстрації без його відома. з 01.01.2013 року позивач у будинку не проживає. До цього часу він проживає разом з батьком ОСОБА_6 в будинку № 22 по вул.. Калініна в м. Бар Вінницької області.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що в позові слід відмовити. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Згідно п. п. 20 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 405/2011 від 06.04.2011 року «Питання Державної міграційної служби України» ДМС України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Судом встановлено, що з часу народження, а саме з 08.10.1996 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно правовстановлюючого документа договору дарування частини житлового будинку від 28.12.2005 року ОСОБА_3 отримав у власність частину будинку № 11 по вул.. Богдана Хмельницького в м. Бар Вінницької області та є власником вказаного будинку в цілому.

З часу смерті матері ОСОБА_5, а саме з 01.01.2013 року, позивач у будинку № 11 по вул.. Богдана Хмельницького в м. Бар Вінницької області не проживає.

30.06.2015 року ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації позивача була заява власника будинку ОСОБА_3

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересувань та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру зняття з реєстрації з місця проживання в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування, є «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 18 грудня 2012 року за №2109/22421.

Вказаний Порядок розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до абзацу 9 п. 3.1 до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням у разі, зокрема, відчуження житла.

Відповідно до абзацу 9 п. 3.2 до Порядку зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

З урахуванням вказаного положення право власності на житло має бути реалізоване шляхом укладення відповідних договорів купівлі-продажу чи дарування.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім`ї.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тобто, ОСОБА_3 реалізувавши своє право власності на будинок після укладення договору дарування, є особою, яка має право подати заяву про зняття з реєстрації з місця проживання позивача.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 не користується будинком після його відчуження, зокрема з 01.01.2013 року.

Таким чином, ще з моменту укладення договору дарування, тобто з 2005 року визначальне право проживання (користування) даним будинком належним чином не було закріплено за позивачем, а тому ОСОБА_3, який набув права приватної власності на будинок, мав повне право розпоряджатись ним на владний розсуд. Тому, в розумінні вказаних положень Порядку 1077 ОСОБА_3 був наділеним правом звернутись до ОСОБА_2 районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області із заявою та необхідними документами щодо зняття з реєстрації з місця проживання ОСОБА_1

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право ОСОБА_1 користуватись жилим приміщенням у вказаному будинку може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім'ї якого він є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. ОСОБА_1 не є членом сімї власника будинку ОСОБА_3.

Така правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 05.11.2014р. у справі № 6-158цс14.

Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012р. у справі № 6-57цс11).

Таким чином, ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 районним сектором Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області на підставі заяви нового власника будинку ОСОБА_3, поданих ним документів про право власності та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Крім того, позивач не зазначив, яке рішення ОСОБА_2 районного сектору УДМС України у Вінницькій області від 30.06.2015 р. слід скасувати, оскільки матеріали справи відповідного рішення не містять, а серед визначених в пункті 3.6 Порядку дій, які вчиняє працівник територіального підрозділу ДМС України для зняття з реєстрації місця проживання, прийняття рішення (правового акта індивідуальної дії) не передбачено.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Однак, в порушення вимог ст. 162 КАС України позивач не ставить вимогу про визнання оскаржуваного рішення протиправним, що виключає підставу для його скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 71, 94, 161, 162, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, ст. ст. ст. 717, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересувань та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про скасування рішення про зняття з реєстрації з місця проживання відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд протягом десяти днів.

Суддя: