Справа № 803/3024/15
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Справа № 803/3024/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі - ТУ ДСА в Волинській області) про визнання неправомірними дій щодо не нарахування та невиплати заробітної плати, зобов'язання провести перерахунок та виплату заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 03.01.2012 року по 31.07.2015 року працював в Камінь-Каширському районному суді Волинської області на посаді судового розпорядника, яка відноситься до шостої категорії посад державних службовців.

03.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ТУ ДСА в Волинській області із письмовою заявою, у якій просив зробити перерахунок заробітної плати та виплати в повному обсязі недоплаченої заробітної плати з урахуванням усіх надбавок, які нараховувалися залежно від розміру посадового окладу (надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці, щомісячна премія) за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року включно.

Листом від 17.08.2015 року № 3956/04-27 ТУ ДСА в Волинській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку та виплати заробітної плати, з огляду на таке. Відповідно до частини шостої статті 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України «Про державну службу», а згідно із статтею 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47). Враховуючи, що станом на 17.08.2015 року Кабінетом Міністрів України не приведено постанову № 268 від 09.03.2006 року у відповідність до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому при нарахуванні заробітної плати працівникам апаратів місцевих загальних судів застосовується розмір посадових окладів, що затверджені вказаною постановою.

Позивач вважає, що відповідач при здійсненні розрахунку та виплати заробітної плати у 2014 році (за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року) повинен був врахувати положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яким внесено зміни до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції, статтею 147 якого визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Позивач просить визнати неправомірними дії ТУ ДСА в Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 28.03.2015 року згідно із частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з 29.03.2015 року по 31.07.2015 року згідно з частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та зобов'язати ТУ ДСА в Волинській області зробити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 28.03.2015 року згідно із частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з 29.03.2015 року по 31.07.2015 року згідно з частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років тощо).

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 08.09.2015 року № 4140/07-13 (а. с. 29-33) представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що за період існування спірних правовідносин Кабінетом Міністрів України не внесено змін до постанови № 268 від 09.03.2006 року, тому при нарахуванні заробітної плати працівникам апаратів місцевих загальних судів застосовувалися розміри посадових окладів, передбачені додатком 47 до зазначеної постанови. Крім того, ТУ ДСА в Волинській області уповноважене здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадових окладів працівникам апаратів місцевих загальних судів Волинської області, у тому числі і позивачу.

До судового засідання, призначеного на 12:00 11.09.2015 року, особи, які беруть участь у справі, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 27, 37).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки до судового засідання особи, які беруть участь у справі, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.01.2012 року по 31.07.2015 року працював в Камінь-Каширському районному суді Волинської області на посаді судового розпорядника, що підтверджується копіями наказів керівника апарату Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30.12.2011 року № 64-02-04 (а. с. 14), від 31.07.2015 року № 19-02-05 (а. с. 15), записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а. с. 11-13).

03.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ТУ ДСА в Волинській області із письмовою заявою, у якій просив зробити перерахунок заробітної плати та виплату в повному обсязі недоплачену заробітну плату з урахуванням усіх надбавок, які нараховувалися залежно від розміру посадового окладу (надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці, щомісячна премія) за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року включно (а. с. 8).

Листом від 17.08.2015 року № 3956/04-27 ТУ ДСА в Волинській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку та виплати заробітної плати з тих підстав, що станом на 17.08.2015 року Кабінетом Міністрів України не приведено постанову № 268 від 09.03.2006 року у відповідність до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому при нарахуванні заробітної плати працівникам апаратів місцевих загальних судів застосовуються розміри посадових окладів, затверджені вказаною постановою, а ТУ ДСА в Волинській області уповноважене здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадових окладів працівникам апаратів місцевих загальних судів Волинської області (а. с. 9-10).

При вирішенні даного спору суд виходить із таких нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 5 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом ДСА України від 05.04.2011 року № 82 (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, яка діяла до набрання чинності наказом ДСА України від 15.07.2015 року № 104), територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Пунктом 4.3 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України від 15.07.2015 року № 104, визначено, що територіальні управління здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів.

Згідно із частиною п'ятою статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади. Частиною першою статті 144 цього ж Закону у вказаній редакції було визначено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Як передбачено частинами другою, сьомою статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Додатком 47 до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268 затверджено схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 року № 34 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України» з 01.02.2008 року у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання апарату органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури, судів та інших органів, внесено зміну щодо підвищення на 45 відсотків посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Після цього схеми посадових окладів працівників апаратів судів та інших державних службовців не переглядались (рішення Ради суддів України від 12.03.2015 року № 15).

Разом з тим, підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII були внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI шляхом доповнення частини першої статті 144 абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Згідно із пунктом 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Враховуючи, що вказаний Закон було опубліковано в газеті «Голос України» 25.10.2014 року, тому положення підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII набрали чинності 26.10.2014 року.

Крім того, пунктом 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII передбачено, що Кабінету Міністрів України: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині приведення у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом та в частині внесення у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

В подальшому, пунктом 9 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII (який набрав чинності з 01.01.2015 року) установлено, що норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41 - 42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44 - 45) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII (який набрав чинності 29.03.2015 року) Закон України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено в новій редакції, та згідно із частиною першою статті 147 цього Закону визначено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Крім того, згідно із пунктом 13 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» також було передбачено, що Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Кабінет Міністрів України постановою від 02.09.2015 року № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268, виклав у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року № 794-VII (з наступними змінами та доповненнями) постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Разом з тим, постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» не містить вказівок про те, що вона набере чинності до дня її опублікування, як і не вказано у ній про те, що працівникам апаратів судів належить провести перерахунок за попередні періоди. Відтак, дія зазначеної постанови на спірні правовідносини не може бути поширена.

На думку суду, у відповідача ТУ ДСА в Волинській області у спірний період були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату виключно відповідно до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII) та частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), з огляду на те, що умови оплати праці працівників апарату суду регламентуються не лише вказаними нормами Закону.

Так, згідно із частиною першою статті 145, частиною першою статті 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Аналогічні норми були передбачені частиною першою статті 142, частиною першою статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Крім того, частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-VI (з наступними змінами та доповненнями) будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 цього ж Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

На думку суду, реалізація положень підпункту 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яким були внесені зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI в частині визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду можлива була за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині приведення у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом та в частині внесення у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268 внесені не були, як і не були збільшені видатки Державного бюджету України 2014 року на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При вирішенні даного спору суд також враховує, що згідно із пунктом 9 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII (який набрав чинності з 01.01.2015 року) установлено, що норми і положення частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41 - 42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44 - 45) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а відтак, у відповідача були відсутні підстави з 01.01.2015 року здійснювати оплату праці позивача у розмірі, визначеному частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII).

Крім того, на думку суду, реалізація положень частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 29.03.2015 року) також є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Проте, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

Суд також звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 02.03.2015 року № 217-VIII у розділі «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в абзаці третьому пункту 9 слова і цифри «частини третьої статті 69, статті 129, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 41 - 42, ст. 529; 2010 р., № 43, ст. 529; 2010 р., № 44 - 45)» замінено словами і цифрами «Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529 із наступними змінами). Отже, після прийняття Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» були внесені зміни Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 02.03.2015 року № 217-VIII, за якими знову ж таки оплата праці працівників апарату суду мала здійснюватися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що ТУ ДСА в Волинській області уповноважене здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадових окладів працівникам апаратів місцевих загальних судів Волинської області, в тому числі позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за спірний період, правомірно відмовив позивачу у перерахунку та виплаті заробітної плати, виходячи лише із розміру посадового окладу, передбаченого частиною першою статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII) та частиною першою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), а тому з наведених вище у підстав у задоволенні взаємопов'язаних позовних вимог про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії слід відмовити.

Керуючись статтями 41, 122, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про державну службу», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Бюджетного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх