Справа № 22-а/0690/1197/11
Суддя: Кашапова Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1197/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому, посилаючись на неправомірність дій відповідача щодо нарахування коштів, передбачених ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у меншому розмірі, ніж визначено Законом, просила стягнути з відповідача доплату, як працюючій на території радіоактивного забруднення, в розмірі 27724 грн. 00 коп. за період з 01.01.1998 року по 31.12.2005 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2009 року позов задоволено .

Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради по проведенню виплат, що встановлені в Законі України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836, неправомірними.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_2 передбачену ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплату до заробітної плати за період з 01.01.1998 року по 31.12.2005 року в сумі 27724грн.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неналежну оцінку зібраних по справі доказів.

Зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував Закони України про Державний бюджет на відповідні роки щодо розміру видатків для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофию. На думку апелянта, суд не звернув увагу на порушення позивачкою строку звернення до суду, а також на те, що спірні кошти не являються заробітною платою.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01.01.1998 року по 31.12.2005 року працювала у ВАТ „Коростенський мясокомбінат, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке, як і м.Коростень, згідно Переліку населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а тому вона має право на отримання спірних щомісячних компенсацій.

Позивач перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради і отримувала за спірний період доплату за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення згідно зі ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 10грн. 50коп. щомісячно, тобто, у меншому розмірі, ніж визначено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Разом з тим, при вирішенні спору між позивачкою та управлінням праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради судом не враховано, що відповідно до змісту ст.2 Закону України „Про оплату праці доплата, передбачена ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не є складовою частиною заробітної плати. А тому на спірні правовідносини положення ст.233 КЗпП України не поширюються.

В звязку з вищезазначеним та врахувуючи визначений ст.99 КАС України (в порядку якого було розглянуто справу) строк звернення до суду, на застосуванні якого наполягав відповідач, колегія суддів вважає, що в даному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягали за весь спірний період, проте суд першої інстанції на це уваги не звернув.

За даних обставин, коли судом неправильно застосовані норми матеріального закону та порушено норми процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 19 жовтня 2009 року скасувати.

Ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий Судді

_______________________________________________________________

Справа № 22-а/0690/1197/11 Головуючий у суді І інст. ОСОБА_3

Категорія 10.3.2Доповідач суддя Кашапова Л.М.