Справа № 2-а-1868/10
Суддя: Мороз Л. І.
Дата ухвалення: 2010-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-1868-10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красний Лиман без участі сторін, адміністаративну справу за позовом ОСОБА_3 до обласного ВДАІГУМВС України в Донецькій області інспектора ДПС БДПС УВДАІ ГУ МВС України в Донецькій області Наумова Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, суд

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до обласного ВДАІГУМВС України в Донецькій області інспектора ДПС БДПС УВДАІ ГУ МВС України в Донецькій області Наумова Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, який в судовому засіданні підтримав повністю і просив задовольнити тому, що вказаного в постанові порушення він не вчиняв, постанову складено з порушенням законодавства.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не попередив.

3*ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Завданням адміністративного судочинства виходячи зі змісту ст. 2 КАС України є захист права, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Правовідносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» від ЗО червня 1993 року, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби ДержавтоінспекцІЇ МВС України, затвердженої наказом МВС України № 1111 від 13.11.2006 року, зареєстрованим в МЮУ 29.11.2006 року за № 1243/12117, Інструкцією з оформлення працівниками ДержавтоінспекцІЇ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року, зареєстрованим в МЮУ 24.04.2009 року за № 364/16390.

Постановою відповідача від 24.01.2010 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.І КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 255 грн. у звязку з тим, що 24.01.2010 року об 10 годині 51 хвилин він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на а/ш Київ Харків Довжинськ 529 км., перевисив швидкість руху на 26 км/г.

02.03.2010 року позивач звернувся до суду, тобто у строки, встановлені ст. 289

КУпАП.

Не погодившись з даною постановою, позивач вказав, що вона складена з грубими порушеннями норм діючого законодавства, бо вказаного порушення він не скоював. Тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення і просив постанову скасувати.

В позові позивач вказує, що 19 лютого 2010, на початку першого ночі, позивач рухався по автодорозі з м. Харкова у м.Красний Лиман, керуючи за дорученням автомобілем «Фіат-Дукато» державний номер 33315 ЄП.

Автомобіль (мікроавтобус) був завантажений товаром, також з ним їхав пасажир

ОСОБА_5

На 633 кі ломе трі траси Київ-Харків-Довжанський, у межах населеного пункту, він рухався на підйом зі швидкістю 40 км / год, так як автомобіль був завантажений і велику швидкість позивач розвинути не міг. Не дивлячись на пізній час, в попутному напрямку рухалося багато автомобілів, як попереду його, які обігнали його автомобіль, а так само рухалися автомобілі і позаду позігвача.

На завершенні підйому, його зупинив працівник мілігтії, як пізніше з'ясувалося ОСОБА_4С, який пояснив йому, що позивач рухався зі швидкістю 90 км / год, тобто на 30 км / год перевищив допустиму швидкість руху для населених пунктів.

На його заперечення, а також заяву пасажира про те, що автомобіль рухався зі швидкістю 40 км / год, працівник ДАІ не реагував, підвів позивіача до приладу визначення швидкості руху автомобілів (радару), де вказав на знімок, на якому було видно тільки спалах фар автомобіля і швидкість 90 км / год.

При цьому на знімку крім спалаху фар нічого не було видно, - не можна було розрізнити колір і марку автомобіля.

Крім того, час на фотознімку, на багато (приблизно на 10-15 хвилин) не відповідало часу зупинки автомобіля під його керуванням.

Незважаючи на це - відсутність фотознімку його автомобіля позивача, відсутність свідків у працівників ДАІ, великий розрив у часі зафіксованому на знімку радара і фактичною зупинкою автомобіля, працівник ДАІ ОСОБА_4 склав протокол про адміністративне правопорушення, а також виніс постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП і накладення на мене у зв'язку з цим адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції' фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) згідно ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень на підставі ч.З ст.71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії' чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком)визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

А також, відповідно до ст.ст.2,10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року основними завданнями та обовязками міліції є поруч з іншими :

забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних

інтересів;

запобігання правопорушенням та їх припинення ;

забезпечення безпеки дорожнього руху.

Справа про адміністративне правопорушення згідно ст. 249 КУпАП розглядається відкрито, з додержанням вимог про місце, строк та порядок розгляду справи, передбачені главою 22 КУпАП, у контексті якої розгляд справ про адміністративне правопорушення провадиться за місцем вчинення правопорушення, місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника, де законодавець має на увазі адміністративну територію, яка обслуговується уповноваженим органом або посадовою особою, а не безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч.З ст. 258 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення та винесення постанови про притягнення порушника до відповідальності на місці вчинення правопорушення передбачено лише у справах про адміністративні правопорушення, перелічені у ч.І ст. 258 КУпАП, по яким не складається протокол про адміністративне правопорушення, і до переліку яких не входить правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що відповідач не забезпечив висновки, викладені ним в постанові та протоколі, жодними доказами, відсутні пояснення свідків та відомості про державну повірку вимірювального приладу швидкості руху.

Тому суд вважає, що при розгляді справи встановлено наявність порушення відповідачем прав позивача у сфері публічно-правових відносин, бо постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Будь-яких доказів тому, що посадова особа діяла в межах норм і правил, встановлених законодавством, відповідач суду не надав.

Отже за результатами розгляду справи суд вважає доведеним факт порушення саме відповідачем прав та законних інтересів позивача, якого було необгрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності бо відсутність доказів та порушення порядку вирішення питання про притягнення до відповідальності свідчить про відсутність провини, що є підставою закриття провадження по справі відповідно до ст. 247 КУпАП.

У звязку з цим суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11,71,86,159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправною постанову інспектора ДПС БДПС УВДАІ ГУ МВС України в Донецькій області Наумова Сергія Сергійовича від 19.02.2010 року серія АХ № 186098 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.І КУпАП та скасувати її, провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -