Справа № 2-а-264
Суддя: Степаненко Г. І.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Валківський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-264/2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Степаненко Г.І. при секретареві Березняк І.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області про зобов'язання перерахування додаткової пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання перерахувати йому додаткову пенсію, відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 01 січня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус ліквідатора наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 році, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

Згідно ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання додаткової пенсії в зв"язку зі шкодою, заподіяною здоров"ю, розмір якої у відповідності до того ж закону повинен складати 15 процентів прожиткового міімуму для осіб, які втратили працездатність.

Із письмовою заявою він звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення щодо розміру виплати пенсії, яку він отримує, а також надати пояснення на якій підставі УПФУ не виплачується йому додаткова пенсія в зв"язку зі шкодою, заподіяною здоров"ю в розмірах встановлених положеннями ч.і ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач у своєму листі зазначив, що застосувати мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тобто мінімальний розмір пенсій, визначений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" шодо розрахунку пенсій, призначених відповідно до ч.1 статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуватися не може.

Як свідчать матеріали справи позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, 2 категорії, перебуває на обліку в УПФУ у відповідача та отримує щомісячну додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю" внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв»язку з отриманим статусом.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсії 25 грудня 2009 року.

В судове засідання позивач не зявився, в своїй заяві просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Валківському районі Харківської області в судове засідання не з»явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення.

Відповідно до пункту 4 статті 128 КАС України «у разі неприбуття відповідача - суб»єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без

поважних причин або без повідомлення ним про причини не прибуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач перебуває на обліку в Валківському районному ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Харківській області та є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення, серія А № 220553, виданого у березня 1993 року.

25 грудня 2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю, в розмірі ЗО відсотків законодавчо встановленої мінімальної пенсії за віком з послідуючим збільшенням додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю, в зв"язку зі зміною діючого законодавства прийняттям Конституційним судом України рішення від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 року, № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року на підставі ст.ст.49,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але 31 грудня 2009 року отримав відмову.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно -правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Ст.19 ч.2 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, закону України, міжнародного договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку що при визначенні розміру пенсії по відношенню до позивача, підлягають застосуванню ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2002 року, «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», на підставі якої була нарахована пенсія позивачеві, оскільки остання суттєво звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі змісту ст.ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.і ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає Правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника.

Зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 2. Суд не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановленкй абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25 березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року ), тоді як частина третя статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінена Законом України від 17 листопада 2005 року № 3108 - 15 ( набрав чинності 13 грудня 2005 року).

Згідно ч.З ст. 67 спеціального Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 54 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2009 рік від 26 грудня 2008 року № 835-У1, затверджений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2009 року в розмірі 498 гривень.

Таким чином, для позивача, як особи постраждалої внаслідок катастрофи 2 категорії нижчий розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему ( про що зокрема зазначено у рішенні № 8 -рп/2005 року від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005 року), пов»язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України і відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Ухвалюючи судове рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19 пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3 частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, стаття 22,23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов»язань, виходячи з положень принципу верховенства прав, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положенням ч.4 ст. 19 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст.51 Закону України № 796, а не Постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та постанова Кабінету Міністрів України 16 липня 2008 року за № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Крім цього, суд вважає, що за період часу з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, то дії відповідача відповідали вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, тому визнанню протиправними не підлягають.

Обґрунтовуючи у грудні 2009 року відмову в перерахунку позивачеві додаткової пенсії відповідач виходив з положень Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно якого тексти статей 51 і 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на

державну пенсію. А саме: особам, віднесеним до категорії 2 щомісячна додаткова пенсія за шкоду,

заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність.

Проте рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року положення ст. 67 розділу 1, пунктів 2-4,6-8,10-18 підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34 підпунктів 1-6,8-12, пункту 35. пунктів 36-100 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто не конституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що не визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. А отже, положення п.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратило чинність 22 травня 2008 року.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, призначених відповідно до цього Закону ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 зміни внесення Законом України від 28 грудня 2007 № 107 - У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинен був керуватися статтями 49,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06 червня 1996 року та статтею 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов»язаний провести перерахунок додаткової пенсії позивачу відповідно до положень ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розхрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з 22 травня 2008 року.

Як свідчать матеріали справи позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, перебуває на пенсійному обліку у відповідача, та отримує щомісячну додаткову пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв»язку з отриманим статусом.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок додаткової пенсії 25 грудня 2009 року.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Валківському районі Харківської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 19 травня 2002 року зі зниженням пенсійного віку на вісім років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 від 28 лютого 1991 року, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році.

Згідно ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової

пенсії за шкоду, заподіяну здоров"к>, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії та розмір щомісячної компетенції сім"ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити додаткову пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок додаткової пенсії позивачеві повинен проводитися виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 22 травня 2008 року під чає обчислення додаткової пенсії особам, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України № 796-Х11 від 25 лютого 1991 року та статтею 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року.

Рішення Конституційного суду від 22 травня 2008 року зворотньої дії в часі не має.

За таких обставин, суд визнає протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області та приходить до висновку про необхідність зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1, щодо якого встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, за шкоду заподіяну здоров"ю відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч. 1 с т. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.49,51,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.54 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-У1 «Про державний бюджет України на 2007,2008,2009 рік, ч.4, ст.45 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.71,72,86,98,160-163,167,254 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області зробити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, передбачену Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 6.8, Валківського району Харківської області, в розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч.1 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в зв"язку зі шкодою заподіяною здоров"ю, виходячи із встановленого розміру мінімальної пенсії згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Валківський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Степаненко Г. І.