Справа № 808/2504/15
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Справа № 808/2504/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі Горбовій І.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

07.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - позивач) до Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.01.2015 про збільшення суми грошового зобовязання та платежем: податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 63734,46 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 63734,46 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, посилаючись на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами перевірки філії "Веселівський райавтодор", оскільки статтею 127 Податкового кодексу України не передбачені санкції за несвоєчасну сплату сум податку з доходів найманих працівників. Просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представники відповідача заперечили проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що в порушення пп. 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п. 176.2 «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України позивачем порушено вимоги податкового законодавства в частині несплати (неперерахування) податку з доходів фізичних осіб податковим агентом до або під час виплати доходу на користь інших платників податків (фізичних осіб) у вигляді заробітної плати. Позивачем нараховану суму пені сплачено самостійно, що свідчить про те, що позивач визнає факт, що у перевіреному періоді проводилася виплата доходів без сплати податку або не в повному обсязі чи не своєчасно перераховувався податок на доходи фізичних осіб у розмірі 63734,46 грн. Зважаючи, що вказане порушення виявлено втретє, розмір штрафних санкцій визначено на рівні 75 відсотків суми податку. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Проаналізувавши досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, на підставі направлень від 04.11.2014 року №№ 145, 146, 147, 148 виданих Токмацькою ОДПІ, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 77.4 ст.77 Податкового кодексу України, наказу Токмацької ОДПІ від 24 жовтня 2014 року №865 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання - проведена планова виїзна перевірка Філії "Токмацький райавтодор" дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2/22/26249626 від 24 грудня 2014 року.

Згідно висновків вищенаведеного ОСОБА_3 перевірки, податковим органом, зокрема встановлено порушення позивачем п.176.2 «а», ст.176, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податку (фізичних осіб) у вигляді заробітної плати у січні 2013 року, у лютому 2013 року, у березні 2013 року, у квітні 2013 року, у травні 2013 року, у червні 2013 року, у листопаді 2013 року.

Відповідач на підтвердження обґрунтованості висновків перевірки та правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на те, що за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року Філією "Токмацький райавтодор" дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у січні 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 11885,84 грн.; у лютому 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 10607,49 грн.; у березні 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 5181,47 грн.; у квітні 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 7894,87 грн.; у травні 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 19273,01 грн.; у червні 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 17326,62 грн.; у листопаді 2013 року несплачено (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в сумі 16771,92 грн.

На підставі ОСОБА_3 перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 26 січня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 63734,46 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 63734,46 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) визначено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податків і завершується останнім днем строку протягом якого такий податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.54.2 ст.54 ПК України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом ІV цього кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно п.п.168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України, для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "Граничний термін сплата до бюджету" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

В силу п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.176.2 а) п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

В силу п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як наслідок, норми Податкового кодексу України, ставлять до податкових агентів вимогу перераховувати податок на доходи фізичних осіб (у випадку нарахування, але не виплати доходу платнику податків) саме в межах місячного податкового періоду в якому нарахований такий дохід.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, судом встановлено, що податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

Відтак, факт відсутності місячної податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб не впливає на розрахунок граничних строків сплати вказаного податку, які становлять 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Так, пунктом 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Тому, з огляду на те, що станом на 31 грудня 2013 року за Філією "Токмацький райавтодор" дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" рахувалась заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч.ч.1-3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, суд оцінивши наявні у матеріалах справи належні та допустимі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, прийшов до висновку, що податковий орган приймаючи податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015 року № НОМЕР_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» () суму судового збору у розмірі 1644 грн. 30 коп. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака

Суддя А.В. Сіпака