Справа № 804/13120/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка»
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування предявленого позову зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість згідно податкових накладних, виписаних ТОВ БК «Гранд Білдінг». Правочин, укладений з цим контрагентом, є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, оформленими належним чином, які були надані до перевірки. При цьому акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даного правочину. Також позивач зазначав, що правочин, укладений з ТОВ БК «Гранд Білдінг», недійсним в судовому порядку не визнавався, доказів його нікчемності відповідачем не надано. При цьому підставою для визнання недійсними господарських операцій позивача з ТОВ БК «Гранд Білдінг» стали висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ БК «Гранд Білдінг» від 02.07.2014 року №1834/26-55-22-07/38913054, отриманого відповідачем від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, згідно якого, зокрема, зустрічною звіркою не було підтверджено господарські відносини цього субєкта господарювання за період з 01.03.2014 року по 30.04.2014 року. Однак, платник податків не несе відповідальності за порушення іншими платниками податків вимог податкового законодавства. З огляду на це позивач вважає, що він правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість.
У судовому засіданні представники позивача підтримали предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
За результатами означеної перевірки складено акт №5129/22-01/31573282 від 22.07.2014р., яким зафіксовано встановлене перевіркою допущення позивачем порушення приписів п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення останнім податкового кредиту за березень 2014 року на загальну суму 177745,00грн. (т.1 а.с.8-25).
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2014 року між ТОВ «Укрспецналадка» та ТОВ БК «Гранд Білдінг» було укладено договір №393, згідно якого ТОВ БК «Гранд Білдінг», як продавець, зобов`язувався поставити, а ТОВ «Укрспецналадка», як покупець, прийняти та оплатити продукцію в номенклатурі, кількості, строки та на умовах, визначених цим договором та доданою до нього специфікацією, що є невідємною частиною цього договору (т.1 а.с.29-30).
Відповідно до п.3.1 та п.3.3 цього договору продукція поставляється за рахунок продавця на склад покупця, а при відвантаженні продукції продавець надає покупцеві видаткову та податкову накладні, рахунок та специфікацію.
Згідно видаткових та податкових накладних, а також рахунків-фактур протягом березня 2014 року ТОВ БК «Гранд Білдінг» на виконання умов договору №393 від 30 січня 2014 року було поставлено ТОВ «Укрспецналадка» комплектуючі частини для гідро-шахтного обладнання на загальну суму 1066422,89 грн., в тому числі податок на додану вартість 177737,15 грн. (т.1 а.с.31-32,35-36,39-40,43-44,47-48,51-52,55-56,59-60,63-64,67-68,71-72,74-1-75,78-79,82-83,86-87,89-90,93-94,97-112).
Сума податку на додану вартість у розмірі 177737,15грн. згідно вище зазначених податкових накладних була включена ТОВ «Укрспецналадка» до складу податкового кредиту березня 2014 року.
Вищеозначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що відповідачем не заперечується.
Розрахунки за поставлений товар між підприємствами були проведені у повному обсязі в безготівковій формі, що посвідчується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.156-167).
Транспортування товару здійснювалось за рахунок ТОВ БК «Гранд Білдінг» та підтверджується товарно-транспортними накладними, відповідно до яких перевезення здійснювалося автопідприємством: ФОП ОСОБА_5, а замовником та вантажовідправником є ТОВ БК «Гранд Білдінг»; пункт навантаження: м. Київ, бул. Дружби народів, 28А, нежиле прим.6, офіс 1/1; пункт розвантаження: м. Дніпропетровськ, вул. Наукова,7. Транспортування здійснювалося автомобільним транспортом під керуванням водія ОСОБА_5 (т.1а.с.33-34,37-3841-42,45-46,49-50,53-54,57-58,61-62,65-66,69-70,73-74,76-77,80-81,84-85,87-88,91-92,95-96).
З означених видаткових накладних вбачається, що приймання товару від ТОВ БК «Гранд Білдінг» здійснювалося працівником ТОВ «Укрспецналадка» - ОСОБА_6 за довіреностями.
При цьому, позивачем надано Журнал реєстрації довіреностей за 2014 рік, в якому містяться записи про реєстрацію довіреностей на ОСОБА_6, вказаних у видаткових накладних, копія з якого долучена до матеріалів справи (т.2 а.с.104-105).
Крім того, як пояснила суду ОСОБА_6, допитана у судовому засіданні як свідок, вона дійсно працює в ТОВ «Укрспецналадка» на посаді економіста та у березні 2014 року здійснювала приймання товару від ТОВ БК «Гранд Білдінг» за довіреностями, після перевірки кількості та якості якого організувала його транспортування на склад, де цей товар було прийнято та оприбутковано комірником ОСОБА_7 Також свідок зазначала, що вона підписувала видаткові накладні, однак на свій підпис печаток та штампів не ставила, оскільки печатка підприємства на підпис економіста не проставляється, а штампів немає. Оплата за товар здійснювалася з відстроченням платежу, оскільки отриманий від ТОВ БК «Гранд Білдінг» товар (обладнання) слід було випробувати. Реєстрація машин, що привозили товар не проводилася, оскільки склад позивача не є режимним обєктом, це ремонтні майстерні ДНУ, що орендуються ТОВ «Укрспецналадка», тому облік транспорту, що заїздить, не ведеться.
ОСОБА_7 також була допитана судом у якості свідка та показала, що працює в ТОВ «Укрспецналадка» з січня 2014 року на посаді комірника, здійснює приймання товарно-матеріальних цінностей, перераховує їх кількість, надає відомості до бухгалтерії та заводить картки складського обліку. Товар від ТОВ БК «Гранд Білдінг» приймала безпосередньо на складі від співробітників позивача, які разом з товаром передавали товарно-супровідну документацію, виписану ТОВ БК «Гранд Білдінг».
Оприбуткування товару, отриманого ТОВ «Укрспецналадка» від ТОВ БК «Гранд Білдінг», відображено позивачем на рахунку 201 «Сировина та матеріали», про що зазначено в акті перевірки, а також підтверджується картками складського обліку матеріалів (т.1 а.с.15, т.2 а.с.85-93).
На підтвердження зберігання вказаного товару позивачем також надано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №12/02-3776-ОД від 10.12.2009р., укладений між ТОВ «Укрспецналадка» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, згідно якого ТОВ «Укрспецналадка» орендувало нежитлове приміщення в будівлі майстерні площею 458,50м.кв., розташоване за адресою: вул. Наукова, 7, місто Дніпропетровськ та додаткові угоди до нього: від 16.12.2010р. та від 05.02.2013р. Загальний строк дії цього договору - до 08.12.2015р. включно (т.1 а.с.118-124,131-133). Також позивачем надано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №12/02-4937-ОД від 18.06.2012р., укладений між ТОВ «Укрспецналадка» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, згідно якого ТОВ «Укрспецналадка» орендувало частину нежитлового вбудованого приміщення площею 276,36м.кв., розташованого за адресою: вул. Наукова, 7, місто Дніпропетровськ. Строк дії цього договору до 17.06.2013р. (т.1 а.с.125-130).
Щодо розбіжностей в найменуванні товару, вказаному у видаткових та податкових накладних (комплектуючі частини в асортименті за наведеними переліками), з вказаним у товарно-транспортних накладних (гідрообладнання), представник позивача суду пояснив, що в останніх було вказано загальне найменування, оскільки фактично придбавалися саме комплектуючі частини до гідрообладання, які в подальшому були використані позивачем у його виробництві, оскільки ТОВ «Укрспецналадка» є виробником гідро-шахтного обладнання та має великі потужності, як вітчизняного, так і імпортного виробництва, це є його основною діяльністю, що відповідачем не заперечується.
При цьому суд зазначає, що наявність незначних недоліків у заповненні документів є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення виданих контрагентом підприємства видаткових та податкових накладних та інших первинних документів, що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит.
Судом встановлено, що виготовлене з використанням отриманих від ТОВ БК «Гранд Білдінг» комплектуючих гірничо-шахтне гідрообладнання було реалізоване позивачем за договорами з ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» №106-ПЗ, з ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит» №316-РА, з ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» №ДУ-2014/41КП, з ПАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» №091213, що підтверджуються первинними документами, наданими позивачем, копії яких долучено до матеріалів справи (т.1 а.с.189-250, т.2 а.с.1-34).
Наведене свідчить про використання позивачем отриманого від ТОВ БК «Гранд Білдінг» товару у власній господарській діяльності.
Також з первинної документації вбачається, що позивачем від означеного контрагента крім комплектуючих до гідрообладнання було також отримано мікроскопи та прилади для випробування предметів на міцність (видаткова накладна №312 від 26.03.2014р.), оприбуткування яких було здійснено згідно вищеозначених карток складського обліку №№174-178. Крім того, позивачем надані акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів щодо цих товарів, згідно яких також вказані прилади прийнято в експлуатацію (т.2 а.с.94-103).
Щодо не надання до перевірки сертифікатів відповідності та/або походження на зазначений у податкових та видаткових накладних товар, суд зазначає, що позивачем до перевірки надані усі необхідні первині документи для фактичного встановлення реальності господарської операції між ТОВ «Укрспецналадка» та ТОВ БК «Гранд Білдінг», тому відсутність сертифікатів за наявності належним чином оформлених первинних документів не може бути підставою для визнання господарської операції нереальною.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ БК «Гранд Білдінг» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: договором поставки, видатковими та податковими накладними, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, картками складського обліку та актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, а також платіжними дорученнями щодо перерахування позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ БК «Гранд Білдінг» коштів за отриманий від останнього товар. Означені первинні документи у повній мірі відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, та їх подальше використання у власній господарській діяльності.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсним чи неукладеним вказаного правочину. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означеного договору, фіктивної господарської діяльності контрагента позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладеної угоди з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладений правочин порушує публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Так, необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладеного ТОВ «Укрспецналадка» та ТОВ БК «Гранд Білдінг» договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цієї угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. В межах спірних правовідносин позивач не складав податкових накладних, а отримував такі податкові накладні від контрагента та згідно них і формував податковий кредит за відповідні періоди.
При цьому, як на час укладення угоди між позивачем та його означеним вище контрагентом, так і на час її виконання, вказаний субєкт господарювання знаходився в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також був платником податку на додану вартість.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість за правочином, укладеним з ТОВ БК «Гранд Білдінг», на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального виконання господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства.
Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 487,20грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи (т.1 а.с.2), а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 487,20грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецналадка» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8