Справа № 22-а-14526/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л. М.,

суддів Савченка С. І., Іванової І. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про зобов»язання провести перерахунок пенсії та стягнення недоотриманих коштів,

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому посилалася на те, що вона є інвалідом 2 групи з 09.03.2000 року внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, та одержує державну пенсію, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю та доплату за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. ст. 39, 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Оскільки відповідач відмовив провести такий перерахунок, то просила суд зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком за 2008 - 2009 роки. Також просила зобов»язати відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2008 - 2009 роки.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 грудня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо нарахування та виплати заборгованості позивачці, як потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, захворювання якої повязане з Чорнобильською катастрофою, державної пенсії, додаткової пенсії та доплати до пенсії згідно ст. ст. 54, 50, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 22 травня 2008 року. Зобов»язано УПФУ у Таращанському районі Київської області провести перерахунок та виплату позивачці заборгованості з виплати державної пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначеної на підставі ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 10 грудня 2009 року по дату ухвалення рішення. Зобов»язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці заборгованості з виплати додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 75% від мінімальної пенсії за віком, визначеної на підставі ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 10 грудня 2009 року по дату ухвалення рішення. Зобов»язано відповідача провести перерахунок та виплату позивачці заборгованості з

Виплати доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку однієї - заробітної плати, встановленої на момент виплати за період з 22 травня 2008 року по 10 грудня 2009 року по дату ухвалення рішення. В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у Таращанському районі Київської області просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судців вважає, що апеляційна іі скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає в м. Тараща І територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, пере буває на обліку в УПФУ у Таращанському районі, отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати як непрацюючий пенсіонер.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з І положень ст. ст. 39, 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно - правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР від 06.08.1996 року громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 даного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам другої групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Тобто, відповідно до ст. ст. 39, 49, 50, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачка має право на державну пенсію по другій групі інвалідності не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та на підвищення пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі - одна мінімальна заробітна плата.

При цьому суд обгрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру І мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на І увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1; вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача виплатити на користь позивачки підвищення пенсії з 22 травня 2008 року, оскільки позивачка звернулася до суду 30 листопада 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а. с. 1), а відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, яка діяла на час розгляду справи, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС України, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 30 листопада 2008 року.

Таким чином, апеляційна скарга УПФУ у Таращанському районі Київської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині періоду стягнення .

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200-201, 205-206 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському у районі Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Таращанського районного суду Київської області від 10 грудня 2009 року в частині періоду здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеній до І категорії, інваліду II групи в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ст. ст. 39, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зазначивши період з ЗО листопада 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді