Справа № 2а-1670/776/11
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/776/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

при секретарі Вовченко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2011 року Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2010 року ВП № 22572822.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 15.11.2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю одноразової грошової компенсації як інваліду 2 групи по захворюванню пов'язаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вважає, що вказана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплата будь-якого виду допомоги не проводиться, що підтверджується Типовим положенням про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006 року № 147.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча в матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника центру.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча в матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, клопотань та заперечень суду не надав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2011 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_1.

Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча в матеріалах справи наявні докази, що вона належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.01.2010 року, яка набрала законної сили 07.09.2010 року, зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю одноразової грошової компенсації в сумі 45 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи по захворюванню пов'язаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з розрахунку з мінімальної заробітної плати на час встановлення 2 групи інвалідності, з урахуванням виплаченої допомоги відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, віднесеній до 2 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС.

05.11.2010 року для примусового виконання вказаного рішення суду Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 2-а-56/2010.

15.11.2010 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-а-56/2010, яка отримана позивачем 19.11.2010 року.

Позивач з даною постановою не погодився та оскаржив її до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надаючи оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України Про виконавче провадження визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із статтею 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 2-1) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 3) в інших передбачених законом випадках.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Отже, прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення є не правом, а обовязком державного виконавця.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виконавчий лист по справі № 2-а-56/2010 виданий Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 05.11.2010 року, на виконання якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2010 року відповідає вимогам статті 19 Закону України Про виконавче провадження, та своєчасно предявлено до виконання.

Твердження позивача про неможливість виконання рішення суду через відсутність фінансування суд оцінює критично, зважаючи на те, що відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обовязок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відсутність відповідного фінансування не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. При цьому суд бере до уваги, що судовим рішенням на позивача було покладено обовязок здійснити дії по нарахуванню та виплаті грошових коштів.

Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 33 Закону України Про виконавче провадження, проте не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач діяв на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавчу службу", з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області до відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1, про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2011 року.

Суддя А.Б. Головко