Справа № 2-а-461-10
Суддя: Кулеша Л. М.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-461-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючої - судді Кулеши Л.М. при секретарі - Лисюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал суду в м. Нетішині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради "про визнання неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зверну вся до суду із вказаним вище позовом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році та особою, яка віднесена до 11 категорії. Статтею 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 11 кат. виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, однак відповідач проводив вказані виплати в меншому розмірі на підставі постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 р. та № 562 від 12.07.2005 р.. На його вимогу здійснити перерахунок, відповідач відмовився, з посиланням на тс. що виплата здійснена вірно, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі урядових постанов Вважає таку відмову неправомірною, оскільки Закони України мають вищу юридичну' силу, аніж урядові документи. Недовиплачена сума за період з 2005 по 2009 р.р.. згідно розрахунку, становить 11 185.0 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, обгрунтувала причини пропуску ним строку позовної давності для звернення до суду і просила задовольнити позов.

Відповідач просив справу розглянути у відсутність його представника. В запереченні на позов - позовні вимоги не визнає і посилається на тс. що ним визнається статус позивача, як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС II категорії (учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році II кат.), факт виплати позивачу по 100,0 грн. за 2005р. -2009 роки підтверджено довідкою. Вказує, що статтею 7 Бюджетного кодексу' України основним принципом бюджетної системи визначено збалансованість. Виходячи з цього принципу, всі витрати бюджету на відповідний рік затверджуються із можливостей його доходної частини. Тому Кабінетом Міністрів України, виходячи з реальних можливостей державного бюджету , були прийняті постанови від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких управління і здійснювало виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення. Крім того в запереченні звертається увага суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду та висловлено прохання про відмову в позові з означених підстав.

Заслу хавши представника позивача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конститу цією та законами України.

Відповідно до абзацу 4 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році II кат. виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Суд вважає, що оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, то відповідачу' слід було керуватись нормами Закону.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу , встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2005 - 2009 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою?

реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бу ти поставлена у залежність від бюджетних асигну вань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону' України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Нетішинської міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу7 на оздоровлення за період 2005-2009 р.р.. виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено повноваження суду7 при вирішенні справи по суті. Зокрема, суд може стягнути з відповідача на користь позивача певну суму грошових коштів лише у тому випадку, якщо така сума нарахована ним, але всупереч закону не здійснена її виплата, чи в разі відшкодування спричиненої шкоди. Причому спосіб захисту, обраний судом, не обов'язково має збігатися з тим. що запропонував позивач у вимогах (ст. 11 КАС України).

Суд вважає, що вимога відповідача про застосування до цього адміністративного позову строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки Позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку державні органи виплачували йому в порушення вимог Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив, дізнався про те. що його право пору шено, лише з письмової відмови управління праці та соціального захисту населення щодо перераху нку вказаної допомоги. Крім того грошові зобовязання держави щодо громадянина в світлі рішень Європейського суду з прав людини та Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розцінюються як власність громадянина, термін давності застосування до якої перевищує строк давності по адміністративним справам і в сукупності з вищевикладеним зумовлює продовження Позивачу терміну звернення до суду з вимогами щодо захисту своїх конституційних прав.

Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст. 4 Декрету Кабинсту Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства У краї. ст.ст. 19 ч.2. п.6 ст.92 Конституції України. ч.4.7 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Законами України " Про державний бюджет України на відповідний рік , Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року, який набрав законної сили з 10 березня 2010 року. суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково

Поновити ОСОБА_1 термін звернення до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 11 кат., щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005-2009 роки

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради провести нараху вання та виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум на оздоровлення за період з 2005р. по 2009 рік відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з пяти мінімальних заробітних плат на ча| виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Су дові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення в 10-денний термін з моменту її проголошення до Нетішинського міського суду Хмельницької області та подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом двадцяти днів після подання .аяви на апеляційне оскарження постанови.

Суддя Кулеша Л..М