Справа № 22-а-11345/11
Суддя: Рудніченко О. М.
Дата ухвалення: 2011-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА Іменем України

25 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Воробйової Н.С.,

суддів Кулішенко Ю.М., Рудніченко О.М.,

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, третя особа: Демидівська спеціалізована школа про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати працюючому у зоні посиленого радіологічного контролю, -

встановила:

В березні 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті йому щомісячної доплати до заробітної плати як працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними, стягнути з відповідача недоотриману позивачем суму щомісячної грошової доплати, яка за період з 1999-2008 p.p. у розмірі 22 148,78 грн.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року позов задоволено частково. Поновлено строк для звернення до суду. Визнано відмову управління праці та соціального захисту населення Вишгородської РДА щодо відмови у виплаті позивачеві щомісячної доплати як працюючому в зоні посиленого радіологічного контролю неправомірною. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачеві різницю недоотриманої доплати як працюючому на території радіоактивного забруднення за період з 09.07.2007 року по 31 грудня 2008 року у розмірі передбаченому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність постанови суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивач є особою, яка на даний час працює в зоні посиленого радіологічного контролю та має право на доплату за роботу в зоні посиленого радіологічного контролю з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати як особа, яка працює в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки позивача він працює на посаді вчителя Демидівської спеціалізованої школи з 1999 року (а.с. 9).

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд не обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний аакист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийшов до не правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно- правових актів має право на одержання недоотриманої доплати як особа, яка працює в зоні посиленого радіологічного контролю з за період з 2007 по 2009 року з врахуванням однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 06.06.1996 р. були передбачені доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати.

В редакції Закону від 28.12.2007 р., частину другу та першу ст. 39 Закону «Про статус чорнобильців» замінено однією частиною, згідно з якою, громадянам, які працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону «Про статус чорнобильців», роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Розподіл бюджетних коштів на потреби соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи між розпорядниками коштів нижчого рівня здійснюється Міністерством праці та соціальної політики.

Слід зазначити, що порядок використання коштів Державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 до сьогоднішнього дня не змінений та не скасований, а тому здійснення компенсаційних виплат громадянам не може бути проведене у інший спосіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року N 936 «Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із ссЛ^ьним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно ПостановоюЩРінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. N 936 „Про затвердження "Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" п. 5 зазначено «Соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - субєктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці»

Суд не врахував зазначені вимоги закону, що призвело до неправильного вирішення справи і прийняття постанови про задоволення позову.

З викладених вище підстав колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відмова УПСЗН Вишгородської РДА Київської області у виплаті недоплачених сум щомісячної доплати як працюючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката^пофи» є правомірною, оскільки УПСЗН, діяло на підставі діючого законодавства у межах повноважень та у ^нб, що був передбачений законами України, і права позивача порушені не були.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду від 26 червня 2009 року та про прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія

суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області задоволити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2009 року скі^^ти та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, третя особа: Демидівська спеціалізована школа про стягнення недоотриманих сум щомісячної доплати працюючому у зоні посиленого радіологічного контролю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.