Справа № 22-а-27291/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

З листопада 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Іванової І.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2010 р. У справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення допомоги, -

встановила:

У травні 2010 р. позивач звернувся до суду з цивільним позовом, який мотивував тим, що він є інвалідом війни 2 групи. Вказував, що відповідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому як інваліду війни 2 групи передбачена виплата відповідачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком. Однак у 2009 році він отримав дану допомогу в розмірі, що значно менше ніж передбачено законом. Його звернення про перерахунок допомоги залишене відповідачем без задоволення. Просив визнати відмову відповідача у перерахунку допомоги правомірною та стягнути з відповідача недоплачену допомогу до 5 травня за 2009 рік в ірі 3554 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2010 р. позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку допомоги протиправними та зобовязано відповідача нарахувати та виплатити недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні цивільного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII ікінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748-VI від 2 їЩІХня 2010 року щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і Оібгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,

заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід війни 2 групи, має право на отримання у 2009 році щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком, встановлених ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам спр^^^і вимогам закону.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом до 01.01.2008 р.) щорічно до 5 травня інвалідам війни

2 групи виплачується разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом війни 2 групи, перебуває на обліку в УСЗН і відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

У квітні 2009 р. УПСЗН виплатило позивачу як інваліду війни 2 групи разову грошову допомогу до 5 травня на підставі постанови КМУ № 177 від 18.02.2004 р. в розмірі 430 грн. (а.с.18), що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом розміру разової допомоги.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму розрахунку допомоги необгрунтовані, оскільки після визнання 22.05.2008 р. неконституційними положень п.20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік діє ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону № 367-14 від 25.12.1998 р., яка чітко встановлює розмір допомоги до 5 травня, що підлягає виплаті.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.З ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно

3 цим Законом, і не може бути застосований для розрахунку інших пенсій. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити с^ із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2010 р. залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : _________________

Судді : _________________ ________________