Справа № 22-а-2318/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Даценко JI. M.,

суддів: Савченка C. І., Іванової І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Борисполі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив поновити пропущений строк звернення до суду, визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі ЗО процентів мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, стягнути з відповідача на його користь 3891,9 грн. невиплаченої державної соціальної підтримки у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2006 по 31 грудня 2008 роки згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачеві щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоотриману суму надбавки, як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням уже проведених виплат. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у м. Борисполі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно частини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у м. Борисполі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення пенсії на ЗО процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну допомогу дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків - мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну державну соціальну підтримку, як дитині війни, у вигляді підвищення пенсії на ЗО процентів мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, оскільки позивач звернувся до суду 19 серпня 2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а. с. 2).

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС України, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 19 серпня 2008 року.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині зобовязання відповідача проводити стягнення заборгованості з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та в частині зобовязання відповідача проводити нарахування соціальної допомоги як дитині війни з послідуючим перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, оскільки суд першої інстанції по суті вирішив справу правильно, але помилково застосував норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200-201, 205-206 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Борисполі Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2009 року в частині періоду нарахування та стягнення соціальної допомоги як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та в частині зобовязання відповідача проводити нарахування соціальної допомоги як дитині війни з послідуючим перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів мінімальної заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 з 19 серпня 2008 року щомісячну державну соціальну підтримку, як дитині війни, у вигляді підвищення пенсії на ЗО процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум за вказаний період.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді