Справа № 2-2557/09
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-2557/09 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Попруги С. В., Собина О. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (далі-Управління)

на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради , про перерахунок та сплату заборгованості допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

17 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та посилаючись на те, що відповідач нараховує та виплачує їй щомісячну допомогу по догляду за дитиною (сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) до досягнення ним трирічного віку в менших розмірах, ніж передбачено законом, просила прийняти постанову, якою зобовязати Управління нарахувати та виплатити недоплачені суми вищезгаданої допомоги за період з квітня 2007 року по грудень 2008 року.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2010 року позов задоволено частково.

Зобовязано Управління призначити позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року 2019,99 грн. включно, відповідно до вимог ст. 15 Закону України „ Про державну допомогу сімям з дітьми, в редакції станом на 09 липня 2007 рік, провести перерахунок та виплатити вказану грошову допомогу з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст.56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік». В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови в частині задоволення позову з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», що призвело до неправильного вирішення справи, та на пропущення без поважних причин річного строку звернення до суду. Постанова в частині суми в позові не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка має сина 0лега, ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідачем їй була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. У спірний період відповідач в порушення закону виплачував вищезгадану допомогу у розмірах менших, ніж передбачено ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Відповідно до ст. 15 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції Закону від 22 березня 2001 року № 2334-Ш, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно п.14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», на 2007 рік зупинено дію ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за № 6-рп/2007, яким визнано неконституційним положення статей 29, 36, п.14 ст.71 та інших. З ч.2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» щодо встановлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як різницю між 50 відсотками прожиткового мінімуму для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України відповідач з 09 липня 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ч.1 ст. 15 Закону України „ Про державну допомогу сімям з дітьми, нараховувати та виплачувати позивачці державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі визначеному цим Законом до кінця бюджетного року, тобто по 31 грудня 2007 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та положення абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлено розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку менший, ніж передбачений ч.1 ст. 15 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з 09 липня 2007 року відповідач повинен був призначити, нарахувати та сплачувати позивачці допомогу у розмірі, визначеному ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дію якої відновлено з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині визначення конкретних сум до стягнення. Відповідно до статей 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії,відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанцій повинен був визнати такі дії відповідача протиправними та зобовязати відповідача діяти відповідно до закону, а не ухвалювати постанову про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити конкретні суми, визначивши їх у невірному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 195, 197, 198, 202, 205 КАС України, Законом України „ Про внесення змін до розділу ХІІ „ Прикінцеві положення Закону України „ Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатам», колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2010 року змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин конкретну суму стягнння щомісячної допомоги по догляду за дитиною.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді -