Справа № 22-а-14474/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Даценко Л. М.,

суддів: Савченка С. І., Іванової І. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Борисполі' Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила поновити пропущений строк звернення до суду за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, протиправною, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь 3891,9 грн. невиплаченої державної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2006 по 31 грудня 2008 року згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року позов задоволено частково. Визнано незаконною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачці надбавки до її пенсії, що не нараховувалась та не виплачувалась їй з 24 липня по 31 грудня 2008 року. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачці надбавку до її пенсії у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не нараховувалась та не виплачувалась їй з 24 липня до 31 грудня 2008 року включно. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у м. Борисполі Київської області просить скасувати постанову суду та ухвалити рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на

оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає терміни, згідно часини першої якої у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і відповідає встановленому прожитковому мінімуму.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у м. Борисполі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" .

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачеві відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачці надбавку до її пенсії у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачці надбавку до її пенсії у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки позивач має право на щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитина війни.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200-201 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області задовольнити частково.

Змінити постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2009 року в частині зобовязання нарахувати та виплатити позивачці надбавку до її пенсії у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі Київської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді