Справа № 442/7093/14-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7093/14-а
Провадження № 2-а/442/230/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить: визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради щодо невиплати у повному розмірі допомоги щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-ї дитини за липень та серпень 2014 року, а саме у розмірі 1448,28 грн.; стягнути з відповідача в її користь різницю недоплаченої щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-ї дитини за липень та серпень 2014 року у розмірі 1368,22 грн.; зобов'язати відповідача здійснювати виплати щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-ї дитини у повному розмірі; визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради щодо невиплати у повному розмірі допомоги по догляду за дитиною з серпня 2014 року; стягнути з відповідача в її користь різницю недоплаченої допомоги по догляду за дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трьох річного віку; продовжити виплачувати допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трьох річного віку, згідно чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на даний час, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 3-ох річного віку і отримує державну допомогу на дитину до досягнення нею трьохрічного віку та допомогу на дітей одиноким матерям, які нараховуються ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Всупереч вимогам ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» ст. 8, ст. 22 Конституції України, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради державна допомога на дитину до досягнення нею трьохрічного віку, починаючи з липня 2014 року протиправно виплачувалась їй не в повному розмірі.

Фактично згідно наданої відповідачем довідки їй виплачено: березень 2014 року - 1454,28 грн.; квітень 2014 року - 1448,28 грн.; травень 2014 року - 1448,28грн.; червень 2014 року - 1448,28 грн.; липень 2014року - 764,17 грн.; серпень 2014 року - 764,17 грн., всього нею отримано щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-ї дитини за березень-серпень 2014року - 7327,46 грн. За березень-серпень 2014 року нею, як одинокою мамою отримано допомогу в розмірі - 1857,60 грн.

Вважає, що Законами України про державний бюджет на 2007, 2008 і 2009 роки її права на отримання відповідних допомог по догляду за дитиною та виплат на утримання двох дітей мінімальні, які є складовою її та її дітей конституційного права на соціальний захист і достатній рівень життя (ст.46, 48 Конституції), порушені.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Пенсії, інші соціальні виплати та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (згідно ч.3 статті 46 Конституції України).

Згідно Преамбули Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року - цей Закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з врахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми", покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям із дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Всі види державної допомоги сім'ям із дітьми, згідно статті 5 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми", крім допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами жінки, зазначеними у ч.2 статті 4 даного Закону, призначають та виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновителів, опікуна або піклувальника).

Право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один із батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (статті 13 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми").

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку (ч.1 статті 14 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми").

Відповідно до ч.1 статті 15 зазначеного Закону України допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Згідно статті 43 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, пов'язаними з народженням та похованням" від 18.01.2001 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється Правлінням фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 8 Конституції України встановлено вимогу щодо Законів України - усі вони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Із змісту положень статті 95 Конституції України та статті 38 Бюджетного кодексу України вбачається, що закон Про Державний бюджет України, правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших нормативно-правових актів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинитися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших Законів України (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007).

Оскільки предмет закону по Державний бюджет чітко визначений у Конституції України, Бюджетному кодексі України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій та гарантій, передбачених іншими Законами України (абз. 8 п. 4 Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007).

Відповідно до ч.3 статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного станів на певний строк.

Вважає, що визначення розмірів державної допомоги при народженні дитини та державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку без урахування змін в законодавстві є неприпустимим і що діями відповідача грубо порушені конституційні права її як малозабезпеченої одинокої матері на достатній життєвий рівень (ст. 48 Конституції України № 254к/96-ВР). Допомогу одиноким матерям, якою вона являється вираховують по мінімуму.

При призначенні вищенаведених видів допомог (ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядком нарахування таких допомог ст.ст. 10, 11, 12 - допомога при народженні дитини, ст.ст. 13, 14, 15; ст.ст. 18-1, 18-2, 18-3 - допомога одиноким матерям) їй як матері, яка самостійно виховує та утримує дітей, права одинокої матері порушено. Одинокою матір'ю вона є згідно чинного законодавства та нормативно правових актів, зокрема: - п.9 Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року із змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів»; - п.5 ч.12 ст.10 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР; - ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року. Відповідач маючи на руках всі необхідні для розгляду документи зобов'язаний був надати допомогу малозабезпеченій сім'ї.

Зокрема, Законом України «Про прожитковий мінімум» із змінами № 966-ХІУ від 15.07.1999 року передбачено, що на виконання конституційних прав громадян (ст.46) повинно бути забезпечено відповідний рівень життя, прожитковий мінімум, який надалі регламентовано Бюджетним Кодексом України та конкретно зазначено в Законах України «Про державний бюджет..» на відповідний рік.

Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» із змінами від 01.06.2000 року №1768-111 зазначено, що малозабезпечена сім'я - це сім'я, яка з поважних причин має середньомісячний сукупний дохід нижче від прожиткового мінімуму для сім'ї. Зокрема, ст.3 Закону України № 1768 III передбачені права на таку допомогу, ст.5 ч.1 передбачений розмір між середньомісячним прожитковим мінімумом для сім'ї та сукупним доходом, але не може бути більше 75 %, ст.5 ч.4 доплата в розмірі 20 % до такого виду допомоги для кожної дитини одиноких сімей.

Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачають соціальні допомоги (ст.ст.2, 3, 4, 11, 25 п.З) від 14.01.1998 року №16/98-ВР. Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням » № 2240-ІП від 18.01.2001 року ст.1 передбачено матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою зарплати (доходу), ст.4 - право громадян на матеріальне забезпечення у зв'язку з втратою зарплати (доходу), ст.4 - право громадян на матеріальне забезпечення та ст.29 п.З -отримання матеріального забезпечення при настанні страхового випадку. Також на виконання зазначеного закону прийнята Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» із змінами і доповненнями № 250 від 24.02.2003 року.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року із змінами та доповненнями п.2 громадянам виплачуються державні допомоги сім'ям з дітьми, зокрема одиноким матерям передбачена п.1.3 та на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 року із змінами та доповненнями ст.3, ст.18-3 передбачений розмір.

Нормативно-правовими актами, якими їй, як одинокій матері та її малозабезпеченій сім'ї передбачені ряд видів допомог, зазначених вище, передбачено: у разі змін до законодавства та затвердження нового прожиткового мінімуму перерахунок проводиться без звернення осіб, яким вони призначені з письмовим повідомленням заявника.

Відповідно пп.3 п.1 ст.22, ст. 102 Бюджетного Кодексу України та Постанови КМ № 256 від 04.03.2002р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: -ведуть персоніфікований облік утримувачів допомоги сім'ям з дітьми; - щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми і надсилають їх фінансовим органам виконкомів міських рад, тобто відповідач є головним розпорядником коштів передбачених на виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З вини відповідача їй недооплачено та недооплачуються значні для неї суми допомог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки виплата ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проводилась у відповідності до вимог законодавства, без обмеження прав позивачки.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків:

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження серії І-СГ № 341681 від 26.09.2012 року, ОСОБА_1 являється матір'ю малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку призначують і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника) - (п.2, 3 ч.1 ст.3, ст.4 Закону).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради, де їй призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно підпункту 7 пункту 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VI частину першу ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»викладено в наступній редакції -«допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»викладений наступним чином: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008 року - 50 відсотками, з 01.01.2009 року - 75 відсотками, з 01 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців».

Дані положення Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року не було визнано неконституційними, тому вони є чинними з 01.01.2008 року і по теперішній час.

Також, розмір і порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 року №1751 (Постанова КМУ №1751).

Пунктом 22 Постанови КМУ №1751 передбачено, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Конституція України не встановлює пріоритету одних законів над іншими, зазначені норми Закону України «Про державний бюджет Україна на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які змінюють розмір допомоги, встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», є чинними, тому є правомірним застосування ОСОБА_2 в 2012-2014 роках розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, встановленого законом про держбюджет на відповідний рік.

З довідки УПСЗН Дрогобицької міської ради №69 від 07.10.2014 р. слідує, що ОСОБА_1 з листопада 2012 року отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130 грн. Тобто, зазначена допомога позивачці в період з 2012 року по червень (включно) 2014 року, нараховувалась та виплачувалась відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», якою визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. З липня 2014 року така допомога не виплачується, оскільки відмінена на законодавчому рівні.

Суд не може прийняти до уваги посиланням позивачки ОСОБА_1 на рішення Конституційного Суду України №10-рп-2008 від 22.05.2008 року, яке містять визначення про те, що закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, оскільки рішення на предмет конституційності змін внесених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік...»до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в 2012-2014 роках не розглядалось, у встановленому порядку неконституційними не визнавались.

В преамбулі Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з врахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Безпосередньо порядок призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлюється Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001р. №1751 та ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до положень п.19 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001р. №1751, виплати допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що право позивачки на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», як спеціальним законом.

Зазначений закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб.

Слід зазначити, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» є загальним.

Статтею 2 цього Закону визначено, що суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням є застрахована особа, страхувальник та страховик. При цьому, страховиком є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»застрахованим особам призначення та виплата матеріального забезпечення, а також надання соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, здійснюються за основним місцем роботи або виконавчою дирекцією відділення Фонду за місцем здійснення їх обліку як страхувальників.

Таким чином, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» не передбачено виплату матеріального забезпечення, а саме виплату допомоги по догляду за дитиною органами праці та соціального захисту населення.

Оскільки, для органів праці та соціального захисту населення порядок нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною передбачено у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», то ОСОБА_2 виплачувало дану допомогу відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Таким чином, дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради по відношенню до ОСОБА_1 були правомірними, відповідач належним чином виконав свій обов'язок перед позивачкою, та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстав для задоволення позовних вимог - немає.

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача -ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради призначити їй на майбутнє та виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в розмірі прожиткового мінімуму, оскільки спір про виплату відповідної допомоги у майбутні періоди ще фактично не існує, порушення прав позивачки не відбулось.

Завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникають у майбутньому.

З врахуванням наведенного вище, суд дійшов переконання, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 158-163 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.