Справа № 1306/7940/2012
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2012-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 1306/7940/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді - Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовґязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради, щодо зволікання у розгляді її клопотання про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами м. Дрогобич, вул.. Малий Ринок, 3/1, та вул.. Малий Ринок, 3/2, орієнтовний розмір земельних ділянок необхідний для використання становить відповідно, 16 кв. м. та 8 кв.м.; зобов'язати відповідача винести її клопотання про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами м.Дрогобич, вул..Малий Ринок, 3/1, та вул.. Малий Ринок, 3/2, орієнтовний розмір земельних ділянок необхідний для використання становить відповідно, 16 кв. м. та 8 кв. м. на розгляд сесії Дрогобицької міської ради; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 серпня 2012 року вона звернулася до Дрогобицької міської ради із клопотанням про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами м. Дрогобич, вул.. Малий Ринок, 3/1, та вул.. Малий Ринок, 3/2, орієнтовний розмір земельних ділянок необхідний для використання становить відповідно, 16 кв. м. та 8 кв. м..

18 вересня 2012 року на її адресу Дрогобицькою міською радою було направлено відповідь про те, що її звернення було розглянуте комісією з питань регулювання земельних відносин (Протокол № 37, від 12. 09 2012р.) Комісією вирішено юридичному відділу ДМР надати правову оцінку щодо даного питання, вважає, що бездіяльність Дрогобицької міської ради є надуманою, такою що не відповідає нормам чинного законодавства. У звґязку із такими обставинами в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_2 та її адвокат в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Просять позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3, заперечив щодо задоволення позовних вимог, покликаючись на його безпідставність.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Повноваження міських рад передбачені не тільки в главах 2 і 3 Земельного кодексу України та в інших його розділах, а й у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктами «а»та «б»частини 1 статті 12 Земельного Кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: Розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України: «передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Таким чином, передача земельної ділянки в оренду здійснюється в порядку, передбаченому процесуальними нормами, встановленими цієї статтею ЗК України. Тут врегульовані особливості передачі в оренду земельних ділянок із земель державної і комунальної власності, а також із земель, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Пункт 3 цієї статті ЗК України визначає особливості передачі в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам зі зміною цільового призначення та із земель запасу.

Провадження у відносинах, що здійснюються при передачі и оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, виникають між орендарями, тобто особами, що мають право на одержання земельної ділянки в оренду, і орендодавцями, тобто власниками землі: громадянами і юридичними особами, а також органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, що представляють суб'єктів права державної власності та права комунальної власності на землю.

Перелік осіб, які мають право на одержання земельних ділянок в оренду, визначений у ст. 93 ЗК України. Згідно з цією нормою орендарями землі можуть бути громадяни та юридичні особи України, іноземні громадяни і особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання і організації, а також іноземні держави.

Орендарі набувають право на оренду земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі»від 6 жовтня 1998 р. Орендодавець за плату передає орендару на підставі договору оренди земельну ділянку у володіння користування для господарського використання на обумовлений договором строк.

Підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у державній комунальній власності, є рішення орендодавця. У разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурсних засад підставою для укладення договору оренди є результати конкурсу чи аукціону.

Договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі. Невід'ємною частиною договору оренди є план (схема) земельної ділянки. Згідно з Законом «Про оренду землі»(ст. 13, ч. 3) договір оренди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Умови договору оренди земельної ділянки не можуть суперечити законам України. Істотними умовами такого договору є: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельні ділянки). Це означає, що в оренду може передаватися лише земельна ділянка, яка відведена власникові в натурі (на місцевості) і на яку громадянину чи юридичній особі видано державний акт про право власності на землю; 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форма платежу, та мін та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і зберігання якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендатор), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. При цьому орендодавцем може бути власник земельної ділянки або уповноважена ним особа. Правомочності власника земельної ділянки (громадянина чи юридичної особи) посвідчуються державним актом про право власності на земельну ділянку. Повноваження власника-громадянина підтверджуються документами, що посвідчують особу, а власника юридичної особи статутом або довіреністю уповноваженої особи; 8) відповідальність сторін. За згодою сторін у договорі оренди земельної ділянки можуть бути зазначені й інші умови (якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення договору оренди тощо). Умови договору діють і у випадках, коли після набрання договором чинності Законами України встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені договором, крім тих, що стосуються розміру орендної плати, а також випадків, визначених законами України, які підвищують рівень захисту прав орендарів, орендодавців, третіх осіб.

Особа, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, визначеному ст. 122 ЗК України.

Повноваження сільських, селищних, міських, Київської і Севастопольської міських рад у сфері надання земельних ділянок у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності визначені статтями 9, 12 ЗК України. Районні й обласні ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам у межах встановлених для них повноважень розпорядження землями на праві спільної власності відповідних територіальних громад (статті 8, 10 ЗК України). Повноваження районних у містах рад з цих та Інших питань визначаються міськими радами (ст. 11 ЗК України).

Питання про надання земельних ділянок у постійне користування юридичним особам відповідно до ст. 26 (ч. 1 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») вирішується на пленарному засіданні відповідної місцевої ради. Виконавчим комітетам місцевих рад цим Законом (ст. 330) делеговані такі повноваження: здійснення контролю за використанням земель; реєстрація права користування землею; погодження проектів землеустрою; вирішення земельних спорів в установленому порядку.

Повноваження місцевих державних адміністрацій з питань надання земельних ділянок у постійне користування юридичним особам із земель державної власності визначені ст. 17 ЗК України.

Підставою для укладення договору оренди є рішення відповідного компетентного органу виконавчої влади або органу Місцевого самоврядування.

У разі згоди орендодавця (громадянина чи юридичної особи), якому земельна ділянка як об'єкт оренди належить на Праві власності, між ним і орендарем укладається письмовий договір оренди, в якому обумовлюються умови оренди землі.

Надання земельної ділянки в оренду без зміни її цільового призначення, межі якої визначені в натурі, здійснюється без розроблення проекту її відведення. Проте і в цих випадках до договору оренди додається план (схема) земельної ділянки, який згідно зі ст. 13 Закону «Про оренду землі»є невід'ємною чистиною договору.

У разі зміни цільового призначення земельної ділянки надання її в оренду здійснюється за проектами відведення. У такому самому порядку передаються в оренду земельні ділянки під забудову із земель запасу. У таких випадках проект відведення земельної ділянки є невід'ємним додатком до договору оренди.

Укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та з зазначенням дати реєстрації на всіх примірниках договору. Один зареєстрований примірник зберігається в органі, який здійснив його реєстрацію.

Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов є підставою для відмови його державної реєстрації, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. Згідно ст. 23 Закону «Про оренду землі»орендар має право приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, як встановлено частиною 3 статті 123 ЗК України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним.

Закон чітко зобов'язує орган місцевого самоврядування розглянути клопотання про дачу дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та забороняє комісії з питань регулювання земельних відносин звертатись до юридичного відділу ДМРП про дачу правової оцінки щодо даного питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Кримтакож нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам (згідно положень ч. 1 ст. 18 КАСУ).

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАСУ, у разі задоволення адмі ністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Слід також зауважити, що згідно зі змінами, внесеними до ЗК України у червні та вересні 2008 року, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Винятки з вищенаведеного правила встановлено в ч. 2, ч. З ст. 134 ЗК України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 №394 «Про затвердження Порядку проведення у 2008 році земельних аукціонів»визначено порядок проведення земельних аукціонів, необхідність проведення яких вказана уст. 124 ЗК України. Натомість згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2008 від 11.11.2008, п. 1 вищевказаної постанови КМУ було визнано неконституційним, таким чином було визнано неконституційним сам Порядок проведення земельних аукціонів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субґєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Тому 107 грн. 30 коп. судових витрат слід повернути позивачу

Виходячи з наведеного та керуючись ст..ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, ст..ст. 12,123, 128, 134 Земельного Кодексу України, ст. ст. 24, 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради, щодо зволікання у розгляді клопотання про надання ОСОБА_2 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами: м. Дрогобич, вул.. Малий Ринок, 3/1, та вул.. Малий Ринок, 3/2, орієнтовний розмір земельних ділянок необхідний для використання становить відповідно, 16 кв. м. та 8 кв.м.

Зобов'язати Дрогобицьку міську раду винести клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами м.Дрогобич, вул..Малий Ринок, 3/1, та вул.. Малий Ринок, 3/2, орієнтовний розмір земельних ділянок необхідний для використання становить відповідно, 16 кв. м. та 8 кв. м. на розгляд сесії Дрогобицької міської ради.

Стягнути з Дрого бицької міської ради в користь ОСОБА_2 107,30 грн. судових витрат, понесених ним при поданні заяви.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В