Справа № 22-а-13787/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

4 липня 2011 року м.Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Даценко Д.М.,

суддів Іванової І.В., Савченка С.І.,

зглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області на постанову Миронівського районного суду Київської області від 3 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

встановила:

У березні 2009 р. позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, який ^тпвував тим, що він є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист Щргй війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказував, що відповідач виплачує йому підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просила визнати такі дії відповідача протиправними та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити підвищення згідно вимог закону за 2006-2008 p.p. у сумі 4471,2 грн.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 03.06.2009 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку підвищення і зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, починаючи з 22.05.2008р. по 31.12.2008 р. відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». В решті позову відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої Щртанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.І.ч.1 ст.197 КАС України, у звязку із відсутністю клопотань від учасників про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. З ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в

суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого

самоврядування, посадових і службових осіб.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовував ^^ї висновки тим, що позивач, який набув статусу дитини війни, має право на отримеЖя щомісячного підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Миронівському

районі, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення виплачуваЛВ відповідачем у 2008 р. на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Суд першої інстанції правильно врахував, що Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік (п.41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» така надбавка встановлена в розмірі 10 % прожиткового мінімуму).

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано неконституційними положення п.41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих ашк; України» Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, оскільки Щк зміни звужують обсяг прав на соціальний захист дітей війни.

З огляду на викладене Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік, яким було змінено розмір підвищення до пенсії дітям війни, в період з 01.01.2008 р. до

21.05.2008р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у звязку з чим мав пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а органи, уповноважені на здійснення виплати пенсії, виплачуючи підвищення згідно вказаного закону, в цей період діяли на підставі; у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги з 22 травня 2008 року, а не в межах строку позовної давності, з 16.04.2008 р.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовіднмші постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. необгрунтовані, оскільки зазначеною постаноЩЩ) встановлено розміри підвищень до пенсії дітям війни в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено розмір надбавки до пенсії у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.З ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, і не може бути застосований для розрахунку підвищення. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити саме із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області відхилити.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 03.06.2009 р. залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : _________________

Судді : _________________ ________________