Справа № 2-а-1670/1626/11
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаКривенка В.В.,
суддів:Гриціва М.І., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області (далі - ОДПІ) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Салекс Абсолют» до ОДПІ, за участю прокуратури Полтавської області, про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Полтавський окружного адміністративного суд постановою від 15 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року, позов задовольнив: визнав протиправними та скасував спірні податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з ухвалою касаційного суду, ОДПІ 16 липня 2015 року звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Подана заява відповідає вимогам, які встановлені статтею 2391 КАС.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 листопада 2013 року (справа № К/800/30650/13), яка, на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року ОДПІ посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції підпунктів 7.7.2, 7.7.3, 7.7.4, 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Водночас обставини справи, що розглядається, відмінні від обставин, встановлених у справі, на рішення в якій посилається заявник, обґрунтовуючи наявність підстави для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року.

Так, у справі, що розглядається, суд касаційний суд зазначив, що чинне законодавство не обмежує право платника податків уточнити показники раніше поданих декларацій, виключно у зв'язку з виявленням помилок при декларуванні податкових зобов'язань, не містить жодних обмежень щодо зміни напрямку відшкодування і закон України «Про податок на додану вартість».

За відсутності заперечень податкового органу, що сума податку на додану вартість в розмірі 1 244 455 грн фактично була сплачена позивачем у попередніх податкових періодах постачальникам товарів (послуг). А також заявлення її до відшкодування в межах строків визначених статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платниками податків та державними цільовими фондами», суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність для заниження позивачем суми бюджетного відшкодування у попередніх періодах та позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у заявленій сумі.

У справі, на рішення в якій посилається заявник на підтвердження неоднакового застосування касаційним судом одних й тих самих норм права, Вищий адміністративний суд України погодився із висновком суду першої інстанції та зазначив, що визначальним фактором для віднесення певних сум податку до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду є використання придбаних товарів у власній господарській діяльності. У свою чергу, таке використання є можливим лише після введення даних об'єктів в експлуатацію. Що має бути відповідним чином відображено у бухгалтерському обліку підприємства. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність доводів контролюючого органу щодо безпідставності формування позивачем показників податкової звітності.

Обставини, встановлені судами у справі, на рішення у якій посилається заявник, не дають підстави вважати, що суди неоднаково застосували одну і ту ж норму права у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Салекс Абсолют» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області, за участю прокуратури Полтавської області, про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В. Кривенко
М.І. Гриців
О.О. Терлецький