Справа № 815/8019/13-а
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8019/13-а
УХВАЛА

05 грудня 2013 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

судді Завальнюка І.В.,

судді Харченко Ю.В.,

за участю секретаря Слободянюка К.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про відвід суддів Завальнюка І.В., Харченко Ю.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Центральної виборчої комісії України ОСОБА_3 про визнання протиправними дії щодо залишення без розгляду запиту та зобов'язання розглянути запит і надати інформацію створену з використанням систем відеоспостереження на дільницях в одномандатному виборчому окрузі № 133 Київського району м. Одеси на виборах народних депутатів 28 жовтня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2013 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Голови Центральної виборчої комісії України ОСОБА_3 про визнання протиправними дії щодо залишення без розгляду запиту та зобов'язання розглянути запит і надати інформацію, створену з використанням систем відеоспостереження на дільницях в одномандатному виборчому окрузі № 133 Київського району м. Одеси на виборах народних депутатів 28 жовтня 2012 року.

Ухвалою суду від 22.11.2013 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні 05.12.2013 року представник позивача надав суду заяву про відвід суддів Завальнюка І.В. та Харченко Ю.В., згідно якої, на думку представника позивача, вказані судді приймали участь у розгляді адміністративної справи № 815/7432/13-а за позовом ТОВ Телекомпанія «АТВ при Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення від 23 жовтня 2013 року № 2062 «Про звернення до суду щодо анулювання ліцензій на мовлення серії НР № 0359-м від 27.04.2006 року та серії НР № 0360 -м від 19.01.2004 року» та за адміністративним позовом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до Товариства з обмеженою відповідальністю Телекомпанія «АТВ при Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова» про анулювання ліцензій на мовлення серії НР № 0359-м від 27.04.2006 року та серії НР № 0360 -м від 19.01.2004 року. Представник позивача не згоден з таким рішенням суду, відтак було подано апеляційну скаргу на рішення суду та звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з питання притягнення суддів до відповідальності.

Також, представник позивача вказує на те, що справа № 815/8019/13-а стосується законних прав та інтересів народного депутата України ОСОБА_2, а також, враховуючи, що ТОВ Телекомпанія «АТВ при Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова» активно підтримує та освітлює діяльність народного депутата України, в тому числі й бездіяльність ЦВК України, справи № 815/7432/13-а , № 815/8019/13-а є взаємопов'язаними. В звязку з цим, представник позивача вважає, що судді Завальнюк І.В. та Харченко Ю.В. зацікавлені в результаті розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно заперечень наданих суду 27.11.2013 року (вхід. № ЕП/9051/13 надійшли електронною поштою, вхід. № 33427/13 надійшли поштою) просив суд розглянути справу без його участі.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Що стосується обставин, викладених у заяві представника позивача про відвід судді стосовно участі суддів Завальнюка І.В. та Харченко Ю.В. у розгляді справа № 815/7432/13-а , № 815/8019/13-а, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться, в тому числі якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач. Суд зазначає, що єдиним доводом представника позивача, що справи № 815/7432/13-а та № 815/8019/13-а повязані між собою є те, що справа № 815/8019/13-а стосується позовних вимог ОСОБА_2 якого підтримує та освітлює його діяльність ТОВ Телекомпанія «АТВ при Одеській національній академії зв'язку ім. О.С. Попова». Між тим, представник позивача не надав будь-яких доказів, які б дійсно свідчили про зв'язок між справами.

Відповідно до п.п. 2,4 ч. 1 ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться, якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Що стосується припущення представника позивача щодо формування упередженої думки при розгляді справи та зацікавленості в результаті розгляду справи суддями Завальнюком І.В. та Харченко Ю.В., суд зазначає наступне.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно «Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету ОСОБА_4 Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки», яка ухвалена Комітетом ОСОБА_4 Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1 - 3 статті 30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стаття 27 КАС передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості та зацікавленості в результаті розгляду справи суддями Завальнюком І.В. та Харченко Ю.В.

Наведені представником позивачем в заяві обставини ніяким чином не вказують на упередженість суддів, а є лише його необґрунтованими припущеннями.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні заяви представника позивача про відвід суддів Завальнюка І.В., Харченко Ю.В.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 05.12.2013 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Складення ухвали у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин ухвали у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 133, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви представника позивача про відвід суддів Завальнюка І.В., Харченко Ю.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Центральної виборчої комісії України ОСОБА_3 про визнання протиправними дії щодо залишення без розгляду запиту та зобов'язання розглянути запит і надати інформацію створену з використанням систем відеоспостереження на дільницях в одномандатному виборчому окрузі № 133 Київського району м. Одеси на виборах народних депутатів 28 жовтня 2012 року-відмовити.

Ухвала окремо від кінцевого судового рішення оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано колегією суддів 09.12.2013 року.

Головуючий суддя О.М. Тарасишина

Суддя І.В. Завальнюк

Суддя Ю.В. Харченко

відмова у відводі

Дії