Справа № 22-а-23324/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

іменем України

З жовтня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів Іванової І.В., Савченка СІ.,

'озглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Березань на рішення Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Березань Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити пенсію, -

встановила:

У травні 2010 р. позивач звернулась до суду з цивільним позовом, який мотивувала тим, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2 групи і відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної енсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за коду, заподіяну здоров»ю , у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Вказувала, що відповідач виплачує їй державну та додаткову пенсію у меншому розмірі ніж встановлено законом, у зв'язку з чим просила зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити пенсію згідно вимог закону за 2005-2009 p.p.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 22.06.2010 р. позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 11.05.2007 р. по 31.12.2007 р. таз 22.05.2008 р. по 31.12.2009 р.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.І.ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку із відсутністю клопотань від учасників про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748-VI від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» одо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного дочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з.

пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скар відповідача підлягає до часткового задоволення, а постанова зміні з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - категорія 1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ, отримує пенсію як інвалід ЧАЕС 2 групи і відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 31.12.2007р.) має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше ^ мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"і|^Р у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Проте основна і додаткова пенса виплачувалися позивачу протягом 2007-2009 років згідно постанов КМУ у меншому розмірі в фіксованих сумах, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

іача ний

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач, як інвалід 2 групи та учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, починаючи з 11.05.2007 р. має право на отримання державної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Проте, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду в частині права позивачг на отримання пенсії у встановленому законом розмірі, не може повністю погодитися висновками суду в частині визначення періоду, протягом якого відповідач зобов'язанні провести перерахунок пенсії.

Судом першої інстанції не було враховано, що Законом України "Про Державний

бюджет України на 2007 рік" (пункт 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих

актів України») було внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

згідно яких основна і додаткова пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС

починаючи з 01.01.2007 р. виплачується в порядку та розмірах, встановлених KM України.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. визнано

неконституційними положення п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих

актів України» Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", оскільки

такі зміни звужують обсяг прав на соціальний захист ліквідаторів та потерпілих від аварій

на ЧАЕС. ™

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі. -

Згідно ст.152 Конституції України закони, інші правові акти, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким було змінено розміри державної і додаткової пенсії, в період з 01.01.2007 р. до 08.07.2007 р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у зв»язку з чим мав пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - ст.ст. 50, 54 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі, Чорнобильської катастрофи», а органи, уповноважені на здійснення виплати гіен