Справа № 813/3989/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року № 813/3989/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Мелешко М.І.,

відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Азов-Галичина» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «Азов-Галичина» (далі - ПП «Азов-Галичина») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.07.2015 року № /9680, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 168 609 грн, у тому числі 112 406 грн за основним платежем та 56 203 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність та невідповідність нормам чинного законодавства висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 14.07.2015 р. № 1164/13-03-22-02-13/23885082, про заниження податку на додану вартість за рахунок проведення операцій з оформлення документів без реального факту вчинення господарських операцій з ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА». Господарські операції між позивачем та його контрагентами ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» фактично відбувались, у позивача наявні всі підтверджуючі документи, пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував. Стверджує, що під час перевірки ревізору були надані усі документи, які засвідчують реальність вчинення всіх господарських операцій. Придбані товари були використані підприємством у своїй господарській діяльності, підтвердженням чого є усі належним чином оформленні первинні документи. На момент здійснення господарських операцій ПП «Азов-Галичина» та його контрагенти були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначає, що суми з податку на додану вартість, підтверджені належними первинними документами. Договори, акти прийому-передачі виконаних робіт, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення тощо відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік», відтак формування підприємством податкового кредиту за господарськими операціями з вищевказаними контрагентами є правомірним. Вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству з питань оподаткування, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Представник позивача Мелешко М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Боднар Л.Б. в судовому засіданні позову не визнала та надала суду пояснення, зміст яких відповідає письмовим запереченням та полягає в наступному. ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Азов-Галичина» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.12 року по 31.12.14 року, про що складено акт № 1164/13-03-22-02-13/23885082 від 14.07.2015 року. Вказаним актом встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, яке полягає у проведенні операцій з оформлення документів без реального факту вчинення господарських операцій з ТзОВ «ВІСТ ГРУПИ ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА». Даний висновок ґрунтується на висновках двох актів:

- ДПІ у Солом'янського району ГУ Міндоходів м. Києва від 12.09.2014 №4096/26-58-22-08-11/38050901 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУІІП ЛІМІТЕД» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з ТзОВ «Готіка ЛТД» (), ТзОВ «Пак Плюс 2012» (), ТзОВ «Спрінфудс Торг» (), ТзОВ «Регістан ЛТД» () та ТзОВ «АЄТОРГ ЦЕНТР» () за період з 01.01.2013 року по 31.07.2014», відповідно до якого задекларований податковий кредит ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» по вищевказаним контрагентам за квітень-грудень 2013 року та травень, червень 2014 року на загальну суму ПДВ 24 473 534.50 грн, відповідно до п. 198.3. ст. 198 Податкового Кодексу України не підтверджено:

- ДПІ Печерському районі м. Києва від 30.07.2014 року №2110/26-55-22-07/35650831 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СОПРАНО-НОВА» (податковий номер 35650831) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.03.2014 по 31.03.2014 року».

В ході проведення перевірки встановлено, що у ТзОВ «Віст Груші Лімітед» та ТзОВ «Сопрано-Нова» відсутні можливості виконання взятих на себе зобов'язань за договорами, укладеними з ПГІ «Азов-Галичина».

До таких висновків податковий орган дійшов на підставі інформації, здобутої в ході проведення перевірок ТзОВ «Віст Групп Лімітед» та ТзОВ «Сопрано-Нова», які свідчать про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання послуг з метою штучного формування податкового кредиту та валових витрат та, як наслідок, забезпеченню податкової вигоди іншим суб'єктам господарювання. Вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 20.07.2015 року № /9880 законним. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Позивач - ПП «Азов-Галичина», зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа 27.11.1995 року за кодом та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Залізничному районі м. Львова з 28.11.1995 року.

ПП «Азов-Галичина» є платником ПДВ відповідно до виданого ДПІ у Залізничному районі м. Львова Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 24.02.2004 року № 17741626.

ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку ПП «Азов-Галичина» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.12 року по 31.12.14 року.

Результати перевірки оформлені актом від 14.07.2015 року № 1164/13-03-22-02-13/23885082.

Як слідує з акту перевірки від 14.07.2015 року № 1164/13-03-22-02-13/23885082, податковим органом встановлено порушення, яке позивач заперечує:

- п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього на суму 112 406 грн, в тому числі: - квітень 2013 року - 14 805 грн, травень 2013 року - 4 518 грн, червень 2013 року - 9 137 грн, липень 2013 року - 16 859 грн, серпень 2013 року - 9 017 грн, вересень 2013 року - 3 564 грн, жовтень 2013 року - 10 142 грн, листопад 2013 року - 6 492,0 грн, грудень 2013 року - 1 498 грн., лютий 2014 року - 94 90 грн, березень 2014 року - 2 011 грн, травень 2014 року - 16 429 грн, червень 2014 року - 8 444.0 грн;

На підставі вказаного акту ДПІ у Залізничному районі м. Львова 20.07.2015 року прийнято податкове повідомлення - рішення № /9680, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 168 609 грн, у тому числі 112 406 грн за основним платежем та 56 203 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач податкове повідомлення-рішення від 20.07.2015 року № /9680 в адміністративному порядку не оскаржував.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу про заниження підприємством податку на додану вартість.

В основу таких висновків контролюючого органу покладено відомості акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 12.09.2014 №4096/26-58-22-08-11/38050901 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУІІП ЛІМІТЕД» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з ТзОВ «Готіка ЛТД» (), ТзОВ «Пак Плюс 2012» (), ТзОВ «Спрінфудс Торг» (), ТзОВ «Регістан ЛТД» () та ТзОВ «АЄТОРГ ЦЕНТР» () за період з 01.01.2013 року по 31.07.2014» відповідно до якого задекларований податковий кредит ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» по вищевказаним контрагентам за квітень-грудень 2013 року та травень, червень 2014 року на загальну суму ПДВ 24 473 534.50 грн, відповідно до п. 198.3. ст. 198 Податкового Кодексу України не підтверджено, а також акту ДПІ Печерському районі м. Києва від 30.07.2014 року №2110/26-55- 22-07/35650831 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СОПРАНО-НОВА» (податковий номер 35650831) щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.03.2014 по 31.03.2014 року».

Вказані акти містять висновки про те, що контрагенти позивача ТзОВ «ВІСТ ГРУІІП ЛІМІТЕД» та ТзОВ«СОПРАНО-НОВА» проводили діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру, що свідчить про відсутність фактичного відвантаження товарів постачальником та штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Суд вважає такі висновки податкового органу помилковими, мотивуючи це наступним.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2. цієї статті вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, вказана норма Податкового кодексу пов'язує настання права на податковий кредит з призначенням придбаних або виготовлених матеріальних та нематеріальних активів (послуг) - для використання таких у господарській діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу встановлено заборону віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну з зазначеними в ній обов'язковими реквізитами згідно переліку, визначеного цим же підпунктом.

У відповідності до підпункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно зі статтею 200 Податкового кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 08.09.09 року по справі за позовом ВАТ «Київхімволокно» до ДПІ у Деснянському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість фактичного здійснення суб'єктом господарювання господарських операцій урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних; для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг;

виявлення ведення обліку для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібно здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в І обсязі, зазначеному суб'єктом господарювання у документах обліку;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської, економічної діяльності в разі відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Податковим повідомленням-рішенням від 20.07.2015 року № /9680 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 168 609 грн, у тому числі 112 406 грн за основним платежем та 56 203 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як встановлено судом та зазначено по тексту постанови вище, підставою для його прийняття стали висновки податкового органу про заниження ПП «Азов -Галичина» податку на додану вартість по операціях із ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» в сумі 112 406 грн.

На підтвердження здійснення ПП «Азов-Галичина» господарських операцій з ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» позивачем надано копії наступних документів:

- договір поставки від 02.03.2012 р. № 0221/12 к, укладений ПП «Азов-Галичина» з ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» (т. 1, а.с. 89-92);

- договір поставки від 29.08.2013 р. № 29/08-1. укладений ПП «Азов-Галичина» з ТзОВ «СОПРАНО-HOВA» з додатком (т. 1, а.с. 95-100);

- реєстр видаткових накладних, виданих ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» за період з 03.04.2013 р. по 25.06.2014 р. (т. 1, а.с. 101-102);

- реєстр податкових накладних, виданих ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» за період з 03.04.2013 р. по 25.06.2014 р. (т. 1, а.с. 104-105);

- реєстр видаткових накладних, виданих ТзОВ «СОПРАПО-НОВА» 05.03.2013 р. на загальну суму 12 065.67 грн, в т.ч. ПДВ - 2 010.95 грн. (т. 1, а.с. 103);

- реєстр податкових накладних, виданих ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» 05.03.2013 р. на загальну суму 12 065.67 грн, в т.ч. ПДВ - 2 010.95 грн. (т. 1, а.с. 106);

- видаткові накладні, видані ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» на поставку ТМЦ ПП «Азов-Галичина» (т. 2, а.с. 6-9);

- видаткові накладні, видані ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» на поставку ТМЦ ПП «Азов-Галичина» (т. 2, а.с. 68-160);

- копія акту № 88784 здачі-прийняття робіт, а саме: організації транспортно-експедиційних послуг, наданих позивачу ТзОВ «Делівері» на суму 1 607,75 грн (т. 2, а.с. 2);

- довіреності на ім'я Брик О.М. та Дикого С.О., видані ПП «Азов-Галичина» на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» (т. 1, а.с. 93-94).

На підтвердження поставки ТМЦ, позивачем надано товарно-транспортні накладні, в яких повністю відображена інформація стосовно поставки вантажу продавцями - контрагентами ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА».

Вивчення відомостей товарно-транспортних накладних за охоплений перевіркою період свідчить, що у відповідних в графах цих первинних документів значаться прізвища осіб, на ім'я яких видавалися довіреності (т. 1, а.с. 107-172).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видами діяльності ПП «Азов-Галичина» є: оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (46.43); оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення (46.44); оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (46.49); оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням(46.73); неспеціалізована оптова торгівля (46.90); роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (47.52); роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (47.54); роздрібна торгівля меблями, освітлюваним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (47.59).

Аналіз ТМЦ, які буди предметом поставки за договорами від 02.03.2012 р. № 0221/12к та від 29.08.2013 р. № 29/08-1, свідчить, що всі вони відносяться до тих груп товарів, торгівлю якими здійснює ПП «Азов-Галичина». Вказане свідчить, що їх придбання зумовлене використанням у межах господарської діяльності платника податку.

Позивач повністю розрахувався за отримані ТМЦ зі своїми контрагентами, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи такі документи:

- реєстр платіжних доручень про оплату поставлених ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» товарів на загальну суму 662 369.02 грн, в т.ч. ПДВ - 110 394.78 грн. (т. 1, а.с. 173);

- реєстр платіжних доручень про оплату поставлених ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» товарів на загальну суму 12 065.67 грн, в т.ч. ПДВ - 2 010,95 грн (т. 1, а.с. 174).

- виписку по рахунку ПП «Азов-Галичина» в ПАТ «УКРСОЦБАНК», в т.ч. по розрахунках з ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» (т. 2, а.с. 3-5);

- виписка по рахунках ПП «Азов-Галичина» в ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ПАТ «ВіЕс Банк», в т.ч. по розрахунках з ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» (т. 2, а.с. 10-64).

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-ХІV первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пунктів 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 року за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації)- це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі) посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, а визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність (товарність) здійснення господарської операції ПП «Азов-Галичина» з ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» по придбанню ТМЦ та використання їх в господарській діяльності позивача.

На момент здійснення господарських операцій ПП «Азов-Галичина» та його контрагенти ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» та ТзОВ «СОПРАНО-НОВА» були зареєстровані в установленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності та платники податку на додану вартість, підтвердженням чого є виписки з Єдиного державного реєстру осіб та фізичних осіб-підприємців та витяг з реєстру платників податків (т. 1, а.с. 210-213).

Доводи відповідача про відсутність у ТзОВ «ВІСТ ГРУПП ЛІМІТЕД» реальних господарських операцій з його контрагентами з посиланням на акт ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 12.09.2014 р. № 4096/26-58-22-08-11/38050901 є безпідставними з огляду на таке.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 р. у справі №806/245/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 р., задоволено позов ТзОВ «БЛІК-САНДАРТ» до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 86 496,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 43 248,00 грн (т. 1, а.с. 177-188).

09.06.2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бердичівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року відмовлено (т.1, а.с. 175-176).

Податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 року № Бердичівською ОДПІ також ґрунтувалося на висновках акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 12.09.2014 р. № 4096/26-58-22-08-11/38050901.

Судовим рішенням у справі №806/245/15 від 26.02.2015 р. встановлено, що висновки акту ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів м. Києва від 12.09.2014 р. № 4096/26-58-22-08-11/38050901 не можуть бути підставою для зняття суми податкового кредиту позивачу.

В силу частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 36 Податкового кодексу встановлено податковий обов'язок платника податку, який полягає в обчисленні, декларуванні та/або сплаті суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.5 цієї статті відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Законодавством України не пов'язано право покупця на податковий кредит з підтвердженням сплати податків його постачальниками. Несплата податку продавцем, у тому числі внаслідок ухилення від сплати, в разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупця.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 31.01.2011р., якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Крім того, таке рішення касаційного суду узгоджуються і з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

А у рішенні ЄСПЛ від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» міститься висновок про те. що уразі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Беручи до уваги викладене, ПП «Азов-Галичина» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі, передбачені законами вимоги, та має усі документально підтверджені розміри витрат та податкового кредиту.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 20.07.2015 року /9680.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення - рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 20.07.2015 року /9680, суд дійшов переконання, що воно прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним і скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 337 грн 91 к., сплаченого за платіжними дорученнями № 934 від 21 липня 2015 року в розмірі 73,08 грн та № 1079 від 03 серпня 2015 року в розмірі 264,14 грн.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 20.07.2015 року №000812202/9680.

Стягнути з Державного бюджету України в користь приватного підприємства «Азов-Галичина» 337 (триста тридцять сім) гривень 91 копійку судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.