Справа № 809/3481/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 809/3481/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Візінському М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул. Грушевського, 16,м.Долина,Долинський район, Івано-Франківська область,77500

до відповідача: ОСОБА_1, с. Міжріччя,Болехівський район, Івано-Франківська область,77210

про стягнення заборгованості в сумі 974,4 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року Долинська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті єдиного податку в сумі 974,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення статей 16, 295 Податкового кодексу України не сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з єдиного податку за період з 04.04.2015 року по 12.08.2015 року в сумі 974,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, на адресу суду направила клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без участі представника фонду. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, поштове відправлення із ухвалою суду та повісткою, направлені відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулося до суду без вручення. В такому випадку у відповідності до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач суду не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому, на підставі вищенаведеної норми, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.03.2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 5) та перебуває на обліку в Долинській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 10.1.2. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України визначено, що єдиний податок належить до місцевих податків.

Відповідно до приписів пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

На підставі поданої відповідачем 24.01.2012 року заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідач з 01.01.2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності зі сплати єдиного податку (а.с. 7-8). Відповідно до вказаної заяви відповідач відноситься до другої групи платників єдиного податку, а ставка єдиного податку встановлена для відповідача згідно обраного виду господарської діяльності (52.120. роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах) визначена в розмірі 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пункту 294.1. статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.

За змістом пункту 293.1 статті 293 згаданого Кодексу ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

У відповідності до пункту 295.4. статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", який вступив в дію з 01.01.2015 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1218,00 грн.

Виходячи із вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір єдиного податку для відповідача в 2015 року становив 243,60 грн. на місяць (20% від 1218,00 грн.).

Судом встановлено, що за період 04.04.2015 року по 12.08.2015 року позивачем нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкове зобов'язання з єдиного податку в розмірі 974,40 грн. з щомісячним платежем в сумі 243,60 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків (а.с. 10)

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Долинською об`єднанню Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 27.01.2015 року за № 101-25 та отримана відповідачем 27.01.2015 року (а.с. 6).

На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сплата єдиного податку є обов'язком відповідача, що передбачений статтями 16, 295 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач свої податкові зобов'язання належним чином не виконав та не сплатив до бюджету суму грошового зобов'язання з єдиного податку за період 04.04.2015 року по 12.08.2015, що привело до виникнення заборгованості в сумі 974,40 грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума податкових зобов'язань з єдиного податку в розмірі 974,40 грн., є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача підтверджується податковою вимогою форми "Ф" від 27.01.2015 року за № 101-25 (а.с. 6), довідкою про борг (а.с. 9), а також зворотнім боком облікової картки платника податків, що міститься в матеріалах справи (а.с. 10).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу по єдиному податку в розмірі 974,40 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Долинської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 974,40 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) в дохід бюджету заборгованість зі сплати єдиного податку в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 14.09.2015 року.