Справа № 2а-6089/10/1670
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-6089/10/1670

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю секретаря Кусайло Я.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Полтавською міжрайонною державною податковою інспекцією неправомірно винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено до слати:

- штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн. у зв'язку із використанням не за цільовим призначенням акумульованих коштів податку на додану вартість, неперерахуванням коштів на окремий рахунок. Позивач вказує про використання коштів, акумульованих на рахунку виключно для розвитку тваринництва насамперед для забезпечення тваринництва кормами, відтворення поголів'я, що відповідає вимогам законодавства та за угодами які не є нечинними.

- суму зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 26250,48 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 52500,00 грн. у зв'язку із неутримання позивачем сум податку з доходів фізичних осіб при нарахування (виплаті) оподатковуваного доходу на користь осіб під час їх харчування позивачем та особи, якою надавалися послуги ТОВ АФГ "Еліта" без відповідного дозвільного документу. Позивачем зазначено, що харчування осіб проводилося у зв'язку із провадженням ними робіт, за несприятливих умов праці, у зв 'язку із чим таке харчування за рахунок позивача не є додатковим благом і відповідно не повинно оподатковуватися податком з доходів фізичних осіб. Також позивач вказав про отримання ним послуг від суб'єкта малого підприємництва фізичної особи, що відповідно до вимог законодавства сплачує єдиний податок, у зв'язку із чим виключеним є додаткове оподаткування доходу, отриманого від ТОВ АФГ "Еліта".

- суму податку з підприємств і організацій - власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1460,36 грн., штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1360,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 07 червня 2010 року №/0, штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 735,08 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 02 вересня 2010 року №/1 у зв'язку із недекларуванням позивачем відомостей про придбання транспортних засобів та, відповідно, несплатою податку ТОВ АФГ "Еліта". Позивачем вказано, що розрахунки сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів за 2009, 2010 роки повністю відображають відомості про наявні в позивача транспортні засоби; суми податку сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів, наявних в матеріалах справи та самим фактом реєстрації транспортних засобів органами державної автомобільної інспекції, що було б неможливим за відсутності попередньої сплати податку.

Позивач вказував на відсутність в його діях порушень, що встановлено Полтавською міжрайонною державною податковою інспекцією в ході перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ТОВ АФГ "Еліта" просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення

від 07 червня 2010 року №/0, від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн.,

від 07 червня 2010 року №/0, від 14 вересня 2010 року №/1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в розмірі 26091,97 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 52183,94 грн., а всього на суму 78275,91 грн.

від 02 вересня 2010 року №/1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1075,76 грн., застосування сум штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 395,08 грн., а всього на суму 1470,84 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції.

Представники відповідача в ході судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на встановлення в ході проведення перевірки недотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а саме:

- порушень вимог Закону України "Про податок на додану вартість", Постанов Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 року №271, від 12 травня 1999 року №805 в частині використання не за цільовим призначенням та неперерахуванням на окремий рахунок коштів в сумі 108126,29 грн.;

- недотримання вимог законодавства в частині оприбуткування доходів, виплачуваних (нараховуваних) на користь осіб, харчування яких здійснювалося позивачем та на користь яких виплачувалися грошові кошти за отримані послуги ТОВ АФГ "Еліта" без відповідного дозвільного документу;

- порушення вимог законодавства в частині звітування до органів державної податкової служби щодо сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів і, відповідно несплата позивачем сум податку до бюджету.

Вказували на правомірність винесених податкових повідомлень рішень, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" зареєстроване Решетилівською районною державною адміністрацією Полтавської області 05 червня 1996 року, надано ідентифікаційний код юридичної особи 24389445, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 10 червня 1996 року за №241, станом на 20 травня 2010 року перебувало на обліку в Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції.

Відповідно до положень статей 11, 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право, зокрема, здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

В період з 30 березня 2010 року по 13 травня 2010 року, на підставі направлень від 29 березня 2001 року №000159, від 26 квітня 2001 року №000183, виданих Полтавською МДПІ, була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

За результатами даної перевірки Полтавською міжрайонною державною податковою інспекцією (Решетилівське відділення) складений акт від 20 травня 2010 року №162/230/24389445, у висновках якого відповідачем вказано про порушення ТОВ "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" вимог, зокрема:

- пунктів 1.3, 1.7 статті 1, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7, підпункту 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість", та порушено пункти 4, 5 порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками -платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва . включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999р. №271 та пункти 8, 12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1999 року №805 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року №596) в частині не цільового використання коштів в TOB ЛФГ «Еліта»за 2008 рік в сумі 108126,29 гри.

- підпункту 4.2.9 "б" пункту 4.2 статті 4, підпункту "а", пункту 19.2 статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" в частині не нарахування податку з доходів фізичних осіб за 2008-2009 роки в сумі 26250,48 грн.

- статті 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" в частині заниження податку з власників транспортних засобів на суму 1460,36 грн. в тому числі: за 2008 рік -1030,16 грн., 2009 рік - 430,20 грн.

У зв'язку із встановленням в ході проведення планової виїзної перевірки порушення вимог податкового законодавства, Полтавською МДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2010 року №/0 про визначення сум штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн.; №/0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1460,36 грн., сум штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1360,00 грн., а всього на суму 2820,36 грн.; №/0 про визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в розмірі 26250,48 грн., сум штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 52500,00 грн., а всього на суму 78751,44 грн.

Не погодившись із визначенням податковим органом суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і застосуванням штрафної (фінансової) санкції, ТОВ "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" оскаржило податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2009 року №/0/3065 в апеляційному порядку згідно із підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", згідно якого, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

За наслідками апеляційного оскарження податкові повідомлення рішення від 07 червня 2010 року №/0, №/0 залишені без змін та в порядку пункту 5.3 статті 5 Наказу Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року №253 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій", з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні, Полтавською МДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2 про визначення сум штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн.; від 14 вересня 2010 року №/1 про визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в розмірі 26250,48 грн., сум штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 52500,00 грн., а всього на суму 78751,44 грн. Податкове повідомлення-рішення від 07 червня 2010 року №/0 скасоване і в порядку підпункту "а" частини 2 пункту 5.3 статті 5 Наказу Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року №253 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій", відповідно до якого у разі часткового скасування раніше прийнятого рішення про нарахування суми податкового зобов'язання підрозділ, який склав таке податкове повідомлення, складає та направляє платнику податків згідно із зазначеним Порядком нове податкове повідомлення, при цьому раніше надіслане податкове повідомлення вважається відкликаним, позивачеві було направлене податкове повідомлення рішення від 02 вересня 2010 року №/1 про визначення зобов'язання з податку з власників транспортних засобів, інших самохідних машин та механізмів в розмірі 1460,36 грн., штрафної (фінансової) санкції в розмірі 735,08 грн., а всього на суму 2195,44 грн.

ТОВ АФГ "Еліта" не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями від 07 червня 2010 року №/0, від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2, від 07 червня 2010 року №/0, від 14 вересня 2010 року №/1, від 02 вересня 2010 року №/1, вважає їх такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням від 07 червня 2010 року №/0, від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2, від 07 червня 2010 року №/0, від 14 вересня 2010 року №/1, від 02 вересня 2010 року №/1, суд виходить з наступного.

Судом встановлено про отримання ТОВ АФГ "Еліта" послуг з перевезення сільськогосподарської продукції та інших вантажів вантажними автомобілями від Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Відродження" та Відкритого акціонерного товариства "Решетилівська сільгоспхімія". Суми податку на додану вартість, сплачені позивачем в ціні отриманих послуг в сумі 49545,19 грн., віднесені позивачем до складу податкового кредиту. Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства операції відображено по проводках: Д-т 641/3 "Розрахунки за податками (ПДВ)", К-т 311 "Поточні рахунки в національній валюті".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До матеріалів справи позивачем залучено копії первинних бухгалтерських документів, що оформлені за наслідками проведення господарських операцій між ТОВ АФГ "Еліта" та ПОСП "Відродження", ВАТ "Решетилівська сільгоспхімія", а саме копії товарно-транспортних накладних, рахунків про оплату наданих транспортних послуг, реєстрів приймання товарів від шофера, податкових накладних, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит на суму 49545,19 грн..

Будь-яких зауважень щодо документів первинного бухгалтерського обліку, якими оформлено операції з надання позивачеві транспортних послуг, не висловлювалося.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до пункту 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, що спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Податковим органом жодним чином не спростовується, що дані види послуг стосуються господарської діяльності підприємства. Навпаки, TOB АФГ «Еліта»є сільськогосподарським підприємством і займається вирощуванням зернових культур. Надані контрагентами послуги включали перевезення кукурудзи, пшениці, соняшнику. Тобто це послуги, супутні поставці сільськогосподарського товару, який вирощується, безпосередньо платником податку.

Згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В акті перевірки від 20 травня 2010 року №162/230/24389445 Полтавською МДПІ вказано, що в ході перевірки встановлено про порушення ТОВ АФГ "Еліта" вимог пунктів 1.3, 1.7 статті 1, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7, пункту 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість", у зв'язку із чим завищено суму податкового кредиту внаслідок віднесення до його складу сум податку на додану вартість, сплачених позивачем в ціні транспортних послуг, отриманих від Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Відродження", ВАТ "Решетилівська сільгоспхімія". За твердженням відповідача ТОВ АФГ "Еліта" не мала права включення сум податку на додану вартість в розмірі 49545,19 грн. за вказаними операціями до складу податкового кредиту підприємства, адже угоди, укладені позивачем із ПОСП "Відродження", ВАТ "Решетилівська сільгоспхімія" є нікчемними в силу статей 215, 228 Цивільного кодексу України. Зазначений висновок про нікчемність угод зроблений Полтавською МДПІ з урахуванням відсутності в контрагентів ліцензій на здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом загального користування.

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Тобто нікчемність (недійсність) таких угод не встановлена цим кодексом, а тому правочини, вчинені особою без відповідного дозволу (ліцензії) є оспорюваними.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу України є оспорюваним.

Вимоги про визнання такого правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування.

Судом встановлено, що вищезазначені договори не були визнані недійсними.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Посилання відповідача на ті обставини, що підприємства-контрагенти позивача не мали ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності, як підставу для встановлення нікчемності угод згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу України, а тому не породження ними ніяких наслідків, окрім тих, що пов'язані із нікчемністю, судом оцінюються критично з огляду на наступне.

Пунктом 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 констатовано, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін.

Вищевказані доводи відповідача не можуть свідчити про наявність умислу хоча б у однієї із сторін договорів станом на момент їх укладення, спрямованого на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, а зроблені висновки про нікчемність угод, як таких що порушують публічний порядок, є помилковими.

За таких умов, суд приходить до висновку, що позивач правомірно включив суми податку на додану вартість в розмірі 49545,19 грн., сплачених в ціні послуг перевезення вантажів, до складу податкового кредиту.

В акті перевірки Полтавською МДПІ вказано, що позивачем, в порушення вимог пунктів 8, 12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробними підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1999 року №805, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року №596, акумульовані на дотаційному рахунку кошти, використані не за цільовим призначенням в сумі 58581,10 грн. а саме: 28.01.08 здійснено оплату за електроенергію ВАТ «Полтаваобленерго»(згідно платіжного доручення №271 від 28.01.08) на суму 4800,00 грн., 18.02.08 здійснено оплату за паливо-мастильні матеріали, а саме, перераховано «АВІАС»(згідно платіжного доручення №277 від 18.02.08) на суму 2880,00 грн.; 17.03.08 придбано запасні частини у TOB фірми «Газель»(згідно платіжного доручення №296 від 17.03.08) на суму 1554,00 грн.; 26.03.08 здійснено оплату за використану електроенергію у ВАТ «Полтаваобленерго»(по рахунку №303 від 26.03.08) на суму 1500,00 грн.; 26.03.08 здійснено оплату за використану електроенергію у ВАТ «Полтаваобленерго»(згідно платіжного доручення №304 від 26.03.08) на суму 3000,00 грн.; 31.03.08 придбано запасні частини у ЧПКП «Агродеталь»(згідно платіжного доручення №309 від 31.03.08) на суму 772,98 грн.; 01.04.08 придбано паливо-мастильні матеріали у TOB ВТФ «АВІАС»(згідно платіжного доручення №311 від 01.04.08) на суму 2685,00 грн.; 03.04.08 сплачено за послуги сільськогосподарською технікою СФГ Лободі (згідно платіжного доручення №312 від 03.04.08) на суму 9500,00 грн.; 04.06.08 придбано запасні частини у ФОП ОСОБА_3 (згідно платіжного доручення №382 від 04.06.08) на суму 2541,70грн.; 05.06.08 придбано краску у TOB ПП ЗІП (згідно платіжного доручення №384 від 05.06.08) на суму 996,64 грн.; 25.06.08р. сплачено за послуги автотранспорту ОСОБА_4 (згідно платіжного доручення №405 від 25.06.08) на суму 8000,00 грн.; 07.07.08р. придбано запасні частини у ФОП ОСОБА_5 (згідно платіжного доручення №41 від 07.07.08) на суму 1659,59 грн.; 14.07.08 сплачено за послуги автотранспорту ОСОБА_4 (згідно платіжного доручення №564 від 14.07.08) на суму 2800,00 грн.; 30.07.08р. сплачено за послуги, надані с/г технікою СФГ Лободи (згідно платіжного доручення №580 від 30.07.08) на суму 1900,00 грн..; 03.09.08 сплачено за ремонт техніки TOB «Експосервіс плюс»(згідно платіжного доручення №782 від 03.09.08 на суму 4460,64 грн.), 11.09.08р. придбано запасні частини у ФОП ОСОБА_5 (згідно платіжного доручення №788 від 11.09.08 на суму 1050,00грн.), 01.10.08 придбано товар: відра, цемент, цвяхи у ФОП ОСОБА_6 (згідно платіжних доручень №918 від 01.10.08 на суму 2000,00 грн., №939 від 10.11.08 на суму 570,55 грн.), 15.12.08 сплачено за ремонт насоса скважини НПФ «Озон ЛТД»(згідно платіжного доручення №955 від 15.12.08 на суму 5000,00 грн.), 29.12.08 сплачено за ремонт ФОП ОСОБА_7 (згідно платіжного доручення №968 від 29.12.08р. на суму 910,00грн.)

Державною податковою адміністрацією України та Міністерством агропромислової політики України на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999р. №271 і від 12 травня 1999р. №805" від 23.04.2003р. №573, з метою підвищення ефективності контролю за цільовим використанням сум податку на додану вартість сільськогосподарськими товаровиробниками, які скористалися режимами оподаткування, визначеними пунктами 11.21 і 11.29 статті 11 Закону №168, спільним листом "Про форму Довідки щодо цільового використання сум ПДВ" від 24.09.2003р. №37-21-1-12/10699, №14884/7/15-2317, затвердили форму відповідної Довідки, яка подається до органу податкової служби одночасно з декларацією з податку на додану вартість.

Зазначеною довідкою, зокрема, передбачені напрямки використання податку на додану вартість, розмір якого відображено в рядку 8 довідки, всього, в тому числі, за Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999р. №271: придбання матеріально-технічних ресурсів, в тому числі: паливно-мастильні матеріали, засоби захисту рослин, мінеральні добрива, насіння, трактори, автомобілі, сільськогосподарські машини та інші технічні засоби, енергія, інше та за Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1999р. №805: забезпечення тваринництва кормами, відтворення поголів'я, придбання племінних ресурсів, здійснення ветеринарних заходів, придбання доїльного і холодильного обладнання, придбання приладів і реактивів, необхідних для визначення якісних показників для молока і молочних продуктів, придбання дезінфікуючих та фільтруючих матеріалів, інше (додати розшифровку).

До матеріалів справи ТОВ АФГ "Еліта" надані документи, що підтверджують використання позивачем коштів, акумульованих на спеціальному дотаційному рахунку, з метою, що передбачена вказаними нормативними актами.

Відповідно до положень пункту 11.21 статті 11 прикінцевих положень Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання зазначених коштів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11.29 положень Закону України "Про податок на додану вартість" зупинено було дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №166. зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 липня 1997 року за №250/2054 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платники податку, в яких згідно із чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29 Закону України "Про податок на додану вартість") суми податку на додану вартість повністю залишаються в розпорядженні для цільового використання, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, установлених зазначеними пунктами.

Згідно з пунктом 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини (далі -Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 року №271, на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємством молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подає її до органів державної податкової служби. Одночасно з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації довідку про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період, форма та зміст якої визначаються Державною податковою адміністрацією України за погодженням із Міністерством аграрної політики. Залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету в безспірному порядку. Зазначений окремий рахунок товаровиробник повинен відкрити протягом одного звітного періоду. Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації, тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

Відповідно до п.5 Порядку №271 кошти, перераховані сільськогосподарськими товаровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

Для функціонування агропромислового комплексу використовують необхідні матеріально-технічні засоби, які класифікують на такі основні товарні групи: автомобілі і причепи до них; трактори і причепи до них; будівельно-дорожні машини: сільськогосподарські машини і тваринницьке обладнання; електрообладнання та електроматеріали; інструмент; будівельні вироби; лісоматеріали; гумотехнічні вироби; нафтопродукти та інші види палива; господарські товари виробничого призначення; запасні частини; автотракторне електрообладнання; запасні частини до інших машин; тара та ін.

TOB АФГ "Еліта" акумульовані на дотаційному рахунку кошти використані для придбання електроенергії, паливно-мастильних матеріалів, запчастин до сільськогосподарської техніки, тобто кошти використані в господарських цілях. Первинні документи, що підтверджують оплату товару та послуг, наявні в матеріалах справи. Також під час судового розгляду надано виписку банку із зазначенням призначення платежу, що також підтверджує використання акумульованих на дотаційному рахунку коштів на матеріально-технічні ресурси виробничого призначення.

Таким чином, суд приходить до висновку про використання позивачем коштів в сумі 58581,10 грн. виключно на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення комплексу товарів, матеріалів, робіт, послуг тощо, необхідних для здійснення господарської діяльності позивача з виробництва сільськогосподарської продукції.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про порушення TOB АФГ "Еліта" положень пунктів 1.3, 1.7 статті 1, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7, підпункту 11.29 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" та пунктів 4, 5 порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999р. № 271 та пунктів 8, 12 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м»ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 р. №805 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2007 р. № 596) в частині не цільового використання коштів в TOB АФГ «Еліта»за 2008 рік в сумі 108126,29 грн. є неправомірними. Відповідно, суд приходить до висновку про безпідставне застосування до TOB АФГ "Еліта" штрафних санкцій в розмірі сум використаних не за цільовим призначенням акумульованих коштів податку на додану вартість в порядку, встановленому листом Державної податкової адміністрації України від 23 липня 2002 року №11410/7/23-1017, необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 07 червня 2010 року №/0, від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн.

В ході перевірки було встановлено, що TOB АФГ "Еліта" здійснювало харчування своїх працівників та громадян, залучених для виконання сільськогосподарських та інших робіт. Вартість харчування, помісячно, частково утримувалась із заробітної плати, згідно списків на харчування, де вказано кількість використаних працівником сніданків, обідів та вечерь. Різниця між фактичною собівартістю харчування та сумою утриманою із заробітної плати, згідно списків на харчування працівників, відносилась на витрати виробництва. До загального оподатковуваного доходу працівників, які харчувались, сума віднесена на затрати виробництва, не включалась.

Відповідно до положень підпункту 4.2.9 "б" пункту 4.2. статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо, а саме, у вигляді: вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених у підпункті 5.4.1 пункту 5.4. статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого до валових витрат включаються витрати платника податку на забезпечення найманих працівників спеціальним одягом, взуттям, обмундируванням, що необхідні для виконання професійних обов'язків, а також продуктами спеціального харчування за переліком, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Якщо додаткові блага надаються у формах, відмінних від грошової, об'єкт оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 3.4 статті 3 цього Закону.

Якщо додаткові блага надаються особою, що не є працедавцем платника податку, чи особою, яка діє від імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням; Вартість харчування найманих працівників, яка віднесена на витрати виробництва вважається додатковим благом і є об'єктом оподаткування.

Відповідно вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону (підпункт 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"). До складу місячного оподатковуваного доходу включаються (крім іншого) доходи у вигляді винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

В обґрунтування правомірності харчування залучених для виконання сільськогосподарських робіт працівників без утримання позивачем як податковим агентом податку з доходів фізичних осіб, TOB АФГ "Еліта" вказало на свій обов'язок вживати необхідні заходи спрямовані на збереження життя, здоров'я і працездатності людини в процесі трудової діяльності.

Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до підпункту 4.3.14 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу вартість безоплатного харчування, миючих та знешкоджуючих засобів, а також робочого одягу, взуття, засобів індивідуального захисту, які надаються працедавцем платнику податку відповідно до Закону України "Про охорону праці", та обмундирування, отриманих у тимчасове користування платником податку, який перебуває у відносинах трудового найму з працедавцем, що надає таке майно, за переліком та граничними строками їх використання відповідно до порядку, що встановлені Кабінетом Міністрів України. Якщо платник податку, який припиняє трудові відносини з працедавцем, не повертає йому такі робочий одяг, взуття, обмундирування, засоби індивідуального захисту, граничний строк використання яких не настав, то під час остаточного розрахунку первісна вартість такого майна включається до складу додаткових благ, наданих такому платнику податку.

Перелік виробництв, професій і посад, робота в яких дає право на безкоштовне здобуття лікувально-профілактичного харчування у зв'язку з особливо шкідливими умовами праці, раціони цього харчування, норми безкоштовної видачі вітамінних препаратів, а також правила безкоштовної видачі лікувально-профілактичного харчування затверджені постановою Державного комітету СРСР по труду і соціальних питаннях від 07 січня 1977 року №4/П-1.

Безкоштовна видача молока або інших рівноцінних харчових продуктів робітникам і службовцям, зайнятим на роботах з шкідливими умовами праці, здійснюється в порядку, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по труду і соціальних питаннях від 16 грудня 1987 року № 731/П-13.

Віднесення робочого місця до категорії, що дає право на забезпечення працівника обов'язковим харчуванням, провадиться за результатами атестації. Відповідна процедура встановлена Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442.

Саме вартість обов'язкового харчування, що надається на виконання статті 7 Закону України "Про охорону праці", відповідно до положень підпункту 4.3.14 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не включаються до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу.

Позивач вказав, що відповідно до положень пунктів 1.4, 1.8 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23 березня 1993 року №54 "Про затвердження переліку робіт, на яких встановлюється доплати за несприятливі умови праці працівникам організацій та установ медичної освіти України", відповідно до норм Закону України "Про охорону праці" при роботі з живими культурами, догляді за тваринами, працедавець зобов'язаний вживати заходи, спрямовані на збереження життя, здоров'я і працездатності людини в процесі трудової діяльності.

Суд критично оцінює таке посилання TOB АФГ "Еліта", адже позивач не є організацією чи установою медичної освіти України, відповідно не має обов'язку із забезпечення вжиття заходів по збереженню життя, здоров'я та працездатності шляхом забезпечення працівників харчуванням за рахунок витрат виробництва.

Інших відомостей щодо віднесення підприємства позивача до підприємств з шкідливими умовами праці та результатів атестації підприємства, позивачем суду не надано.

Враховуючи вказане, відповідачем правомірно встановлено, що за собівартості харчування, віднесеного на витрати виробництва за працівників, які харчувалися у січні 2008 року, згідно списків, склала 1391,97 грн., об'єкт оподаткування, з урахуванням коефіцієнта, становить 1637,61грн. (1391,97грн. х 1,176471). Податок з доходів фізичних осіб за січень 2008 року складає 245,64грн.

Аналогічно, собівартість харчування, віднесеного на витрати виробництва за працівників, які харчувалися у березні 2008року, згідно списків, склала 936,10грн. (у не грошовій формі), у квітні 2008р. - 5064,99грн., у травні 2008р. - 7607,60грн., у червні 2008р. -7280,38грн., у липні 2008р. - 6314,86грн., у серпні 2008р. - 5608,40грн., у вересні 2008р. - 2814,90грн., у жовтні 2008р. - 15249,63грн., у листопаді 2008р. - 8265,59грн., у грудні 2008р. - 9551,61грн., у січні 2009р. - 631,14грн., у лютому 2009р. - 2261,60грн., у березні 2009р.- 2441,82грн., у квітні 2009р. - 6450,51грн., у травні 2009р. -7858,32грн., у червні 2009р. - 9709,20грн., у липні 2009р. -3002,01грн., у серпні 2009р. -10909,52грн., у вересні 2009р. - 6762,44грн., у жовтні 2009р. - 8524,19грн, у листопаді 2009р. - 8458,80грн., у грудні 2009р. - 9492,00грн.

Відповідно, Полтавською МДПІ правомірно нараховано суми податку з доходів фізичних осіб за березень 2008 року в сумі 165,19 грн., квітень 2008 року в сумі 893,82 грн., травень 2008 року в сумі 1342,52 грн., червень 2008 року в сумі 1284,77 грн., липень 2008 року в сумі 1114,39 грн., серпень 2008 року в сумі 989,72 грн., вересень 2008 року в сумі 496,75 грн., жовтень 2008 року в сумі 2691,11 грн., листопад 2008 року в сумі 1458,69 грн., грудень 2008 року в сумі 1685,58грн., січень 2009року в сумі 111,38грн., лютий 2009року в сумі 399,11грн., березень 2009року в сумі 430,91грн., квітень 2009 року в сумі 1138,33грн., травень 2009 року в сумі 1386,76грн., червень 2009 року в сумі 1713,39грн., липень 2009 року в сумі 529,77грн.. серпень 2009року в сумі 1925,21грн., вересень 2009року в сумі 1193,37грн.. жовтень 2009 року в сумі 1504,27грн., листопад 2009 року в сумі 1492,73грн., грудень 2009 року в сумі 1675,06грн.

В ході проведення перевірки Полтавською МДПІ встановлено про перерахування позивачем грошових коштів на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_8, на виконання угоди про ремонт автомобільних запасних частин на суму 1490,00 грн.

Відповідно до статті 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включається до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань платника єдиного податку.

В свідоцтві, виданому Глобинським відділенням KO ДПІ серії Е №481024 від 01.01.2008року, про сплату єдиного податку на 2008рік зазначено наступні види діяльності: роздрібна торгівля в магазині автомобільними деталями та приладдям.

Відповідачем вказано, що інші види діяльності в свідоцтві платника єдиного податку на 2008рік не зазначено.

Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності. Так, ставка єдиного податку у Решетилівському районі за ремонт автозапчастин становить 95,00 грн., а роздрібна торгівля в магазині автомобільними деталями та приладдям становить- 170,00 грн.

Пунктом 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" встановлено, що у разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

ФО-П ОСОБА_8 в 2008 році відповідно до даних свідоцтва платника єдиного податку здійснювала роздрібну торгівлю в магазині автомобільними деталями та приладдям і сплачувала розмір більшої ставки єдиного податку в сумі 170,00 грн., ніж ставка єдиного податку по ремонту автозапчастин 95,00 грн.

Нормами Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" не передбачено обов'язку суб'єкта малого підприємництва, який бажає перейти на спрощену систему оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатися.

За таких обставин режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва ФО-П ОСОБА_9, що обрала спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані в тому числі й від здійснення господарської діяльності по ремонту авто деталей та приладдя.

Суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони. Наявність певного рядка в заяві суб'єкта малого підприємництва про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зміст самого свідоцтва не можуть слугувати такими обмеженнями, оскільки відповідно до статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не може встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до статті 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку.

У разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Відповідно до статті 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб.

Отже, доходи платника єдиного податку, одержані ним від провадження саме зазначених у Свідоцтві видів підприємницької діяльності, не включаються до складу його загального річного оподатковуваного доходу і з них не сплачується податок з доходів фізичних осіб.

Таким чином, за результатами перевірки, Полтавською МДПІ неправомірно винесено рішення щодо визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 223,50 грн. та відповідних штрафних санкцій за наслідками виконання господарської угоди вчиненої TOB АГФ "Еліта" з ФО-П ОСОБА_10

В акті перевірки зазначено, що TOB АФГ "Еліта" порушено вимоги статті 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", відповідно до якої юридичні особи на основі бухгалтерського звіту у строки, визначені законом для річного звітного періоду, подають відповідному органу державної податкової служби за місцем реєстрації транспортних засобів розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на поточний рік за формою, затвердженою центральним податковим органом.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" визначено, що податкова звітність за річний податковий період подається протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Платник податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідно до пункту 5.1 статті 5 і пункту 17.2 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" може виправити самостійно виявлені ним помилки.

Так, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відомості про автомобілі УАЗ 3303, УАЗ 31512, КАВЗ 685, ГАЗ 5312 включені до розрахунку по транспорту на 2009 рік.

В 2008 році TOB АФГ "Еліта" податок за дані транспортні засоби сплачено, що підтверджується платіжними дорученнями, що надані позивачем до матеріалів справи. Так, в Розрахунку по транспорту на 2008 рік в колонці 11 "Сума податку, що підлягає сплаті" зазначено податок в розмірі 2543,00 грн., а фактично сплачено 2971,50 грн., тобто платником самостійно сплачено суму податку.

Стосовно несплати податку з власників ТЗ та неподачі Розрахунку по транспорту за придбані в 2009 році 3 автомобілі SUZUKI SX4, судом встановлено наступне.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, відповідно до статті 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, що визначені як об'єкти оподаткування під відповідним кодом за УКТЗЕД у статті 2 Закону.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед першою реєстрацією в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щороку або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

В акті перевірки відповідачем зазначено про реєстрацію транспортних засобів TOB АФГ "Еліта", отже, податок за дані транспортні засоби сплачений, що також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Автомобілі SUZUKI SX4 зареєстровані в Кобеляцькому ВРЕР 22 грудня 2009 року, включені в Розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у 2010 році, рядок 26 Розрахунку, а в колонці 6 "Кількість однорідних транспортних засобів" зазначено, що всі три транспортні засоби включені до Розрахунку.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність висновків Полтавської МДПІ щодо несплати позивачем сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, в частині, що оспорюється позивачем і, відповідно, про протиправність податкового повідомлення-рішення від 02 вересня 2010 року №/1, в частині визначення податкового зобов'язання по податку з підприємств і організацій - власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1470,84 грн., в тому числі за основним платежем 1075,76 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 395,08 грн.

Відповідно до положень частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 07 червня 2010 року №/0, від 26 серпня 2010 року №/1, від 11 листопада 2010 року №/2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 108126,29 грн.,

від 07 червня 2010 року №/0, від 14 вересня 2010 року №/1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з доходів найманих працівників в розмірі 223,50 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 447,00 грн., а всього на суму 670,50 грн.

від 02 вересня 2010 року №/1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1075,76 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 395,08 грн., а всього на суму 1470,84 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб'єднання фермерських господарств "Еліта" (с. Бакай, Решетилівський район, Полтавська область, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1,70 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2011 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва