Справа № 22-ц-1635/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсій особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1, та зобов»язання провести перерахунок і виплату пенсій,

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про проведення перерахунку та виплату раніше призначеної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, які передбачені ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом другої групи з 25 січня 2008 року внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просив суд визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1. Зобов»язати відповідача провести перерахунок і виплату з 22 травня 2008 року державної пенсії, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов»язати відповідача проводити перерахунок пенсій з урахуванням положень ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Перерахунок проводити з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний період.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2010 року позов задоволено, визнано дії неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 22.05.2008 року з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії як інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов»язано відповідача проводити перерахунок пенсій з урахуванням положень ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Перерахунок проводити з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний період. Стягнуто з УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області 8 гри. 50 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з 25 січня 2008 року внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області 8 гри. 50 коп. судового збору, оскільки згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення із резолютивної частини рішення в частині стягнення з УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області 8 грн. 50 коп. судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, оскільки рішення суду першої інстанції по суті вирішення справи правильне, але помилково застосовано норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200-201, 205-206 КАС України, колегія суддів.

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 липня 2010 року змінити в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області 8 грн. 50 коп. судового збору.

Виключити із резолютивної частини даного рішення стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області 8 грн. 50 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти, дні в після набрання законної сили.

Головуючий

Судді