Справа № 2-а-4633/10/0270
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 р. Справа № 2-а-4633/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чудак Олесі Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Задерей Ірина Василівна

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "Агровіта-В"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

12 листопада 2010 року Приватне підприємство «Агровіта-В» (ПП «Агровіта-В», Підприємство) звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (ДПІ у м. Вінниці) про скасування податкового повідомлення-рішення від 02 листопада 2010 року №/0.

Зазначили, що на їх Підприємстві працівниками Державної податкової адміністрації у Вінницькій області (ДПА у Вінницькій області) і ДПІ у м. Вінниці спільно проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року.

За результатами перевірки складено акт від 25 червня 2010 року №227/2301/35110894 у якому зафіксовано порушення ПП «Агровіта-В», зокрема, пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.4 пункту 5.4, пункту 5.9 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94.

Тобто, в акті вчинено запис, що ПП «Агровіта В» в 1 кварталі 2009 року занизило валовий дохід на 34823 грн. Перевіркою встановлено невідповідність показників, відображених у декларації з податку на прибуток, поданій до ДПІ у м. Вінниця та даних первинних документів (виписок банку, видаткових накладних на відпуск товарно - матеріальних цінностей, податкових накладних на реалізацію товарно - матеріальних цінностей, даних оборотно сальдових відомостей по бухгалтерських рахунках 36.1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 70.2 «Дохід від реалізації товарів»).

Також, перевіркою показників у рядку 04.1 декларації з податку на прибуток Підприємства за 1 квартал 2010 року «Витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» встановлено, що ПП «Агровіта В» включило до валових витрат витрати по інформаційно - консультаційних (посередницьких) послугах в загальній сумі 190715 грн з Приватним підприємством «Абісаль» (ПП «Абісаль»). ПП «Агровіта В» до перевірки надало договір про виконання інформаційно-консультаційних (посередницьких) послуг від 26 лютого 2010 року №26/02-10 та акти приймання-передачі виконаних робіт і наданих послуг від 22 березня 2010 року №3, від 26 березня 2010 року №4, березня 2010 року №2 та від 11 березня 2010 року №1. Надані акти здачі-приймання не дають можливості з'ясувати, яким чином надані послуги використані у господарській діяльності підприємства. До перевірки не надані інші документи, які б підтверджували зв'язок вищевказаних витрат з господарською діяльністю підприємства, зокрема звіти.

Аналогічно, перевіркою показників у рядку 04.1 декларацій з податку на прибуток Підприємства за 2008 рік, за 1 квартал 2009 року і за 4 квартал 2009 року «Витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» встановлено, що ПП «Агровіта В» включило до валових витрат витрати по інформаційно-консультаційних (посередницьких) послугах в загальній сумі 1080832 грн, відповідно, 847000 грн з Субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4О.(СПД ФО ОСОБА_5О.) та 233832 грн з Приватним підприємством «Фіраст-Трейд» (ПП «Фіраст-Трейд). ПП «Агровіта В» до перевірки надало договори про виконання інформаційно-консультаційних (посередницьких) послуг з СПД ФО ОСОБА_4 (договір про надання послуг №1/10-08 від 02.10.2008 року) з ПП «Фіраст - Трейд» (договір №09/01-08/03 від 01.09.2008 року), та акти виконаних робіт про виконання послуг, таких як: регулярно проводився моніторинг стану цін на ринку зерна в Хмельницькій, Вінницькій та Житомирській областях; регулярно проводився моніторинг результатів збирання озимих та ярих культур 2008 року; проведені попередні переговори до заключення договорів на закупівлю зернових та зернобобових культур з постачальниками, а саме:

1. Від СПД ФОП ОСОБА_4:

- акт №б/н від 30 жовтня 2008 року про виконання вищезазначених послуг на суму 100000 грн, без податку на додану вартість (ПДВ);

- акт №б/н від 31 грудня 2008 року про виконання вищезазначених послуг на суму 117000 грн, без ПДВ.

- акт №б/н від 31 березня 2009 року про виконання вищезазначених послуг на суму 480000 грн, без ПДВ.

- на суму 150000 грн без ПДВ без будь - яких підтверджуючих документів.

2. Від ПП «Фіраст - Трейд»:

-акт №б/н від 30 вересня 2009 року про виконання інформаційно - маркетингових послу на суму 280599 грн, в тому числі ПДВ 46767 грн (без ПДВ 233832 грн).

До перевірки ПП «Агровіта - В» не надало інших документів, які б підтверджували зв'язок вищевказаних витрат з господарською діяльністю підприємства (крім угод та актів виконаних робіт). До таких доказів відноситься - звіти про проведення інформаційно-маркетингових послуг.

Отже, на підставі акта перевірки ДПІ у м. Вінниці винесено податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2010 року №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств 489890 грн., а саме, 326593 грн за основним платежем, 163297 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Категорично не погоджуючись із зайнятою податковим органом позицією ПП «Агровіта-В» вказало, що збільшення валового доходу на 34823 грн є безпідставним, оскільки в ході перевірки ревізорами не враховано повернення товару на адресу Берегівського КХП за накладною на повернення №3 від 16 березня 2009 року, яка в обліку замість стандартних проведень повернення Дебет рах. 704 Кредит рах. 361 була фактично проведена операціями Дебет рах. 361 Кредит рах. 6811 і Дебет pax. 6811 Кредит рах. 311 (повернення коштів). Дане проведення ввело в оману перевіряючих, які включили його до загального обігу по рах. 361 і

донарахували збільшення валового доходу, який фактично відсутній. В результаті Підприємству безпідставно донараховано 8706 грн податку на прибуток.

Зменшення валових витрат підприємства на 190715 грн в розрахунках з ПП «Абісаль», на 847000 грн по СПД ФО ОСОБА_4 і 233832 грн в розрахунках з ПП «Фіраст-Трейд», разом 1271547 грн, є результатом упередженого підходу з боку перевіряючих, оскільки всі необхідні документальні свідчення зв'язку зазначених інформаційно-консультативних і маркетингових послуг з господарською діяльністю підприємства були надані ревізорам своєчасно і в повному обсязі, але з невідомих причин залишились поза їх увагою.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з підготовкою, організацією та веденням виробництва, продажем товарів і послуг. Перелічені послуги від ПП «Абісаль», СПД ФО ОСОБА_4 і ПП «Фіраст-Трейд» пов'язані з реалізацією товарної продукції Підприємства і є невід'ємною складовою його господарської діяльності. Зазначені послуги належним чином задокументовані у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV і «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року.

Тобто, до актів виконаних робіт були надані: розшифровки фактично наданих послуг, які з невідомих нам обставин проігноровані перевіряючими (відповідні посилання на дані документи в акті документальної перевірки №227/2301/35110894 від 25 червня 2010 року відсутні). Виходячи з викладеного, ПП «Агровіта-В» вважає зменшення валових витрат в зв'язку з отриманням Підприємством вище перелічених послуг в сумі 1271547 грн проявом суб'єктивного і упередженого підходу ревізорів, прямо забороненого нормами «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України (ДПА України) від 10 серпня 2005 року №327.

Крім того, в даному питанні Підприємство керувалось роз'ясненнями ДПА України, викладеними в листі №3 146/6/15-016 від 08 квітня 2008 року «Щодо включення витрат на маркетинг до складу валових витрат», якими зокрема передбачено: «Для підтвердження включення витрат на маркетинг до складу валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», зокрема:

- документи, що підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи;

- документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку».

Всі зазначені вимоги позивачем виконані в повному обсязі, а саме: наявні документи, що засвідчують факт отримання відповідних послуг (акти приймання передачі, які є «первинними документами» в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і наказу №88 і оформлені у відповідності до вимог зазначених нормативним документів. В тексті самих актів наявні відомості про угоди з постачальниками і покупцями, укладені внаслідок отримання відповідних інформаційно-консультативних і маркетингових послуг, найменування контрагентів за даними угодами, асортимент і обсяги поставок за ними).

Наявні також документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю підприємства (додатки до актів приймання-передачі наданих послуг, які не є «первинними документами» в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і наказу №88 і не потребують повторних посвідчень, оскільки є додатками до основних документів).

При цьому ПП «Агровіта-В» зазначає, що діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на маркетинг. Дане питання залишається на розсуд платника податків, а не є предметом суб'єктивного судження ревізора.

Згідно вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових, та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів (пп. 2.3.4 п. 2.3 ст. 2 Порядку). Тому виключення перевіряючими вартості отриманих інформаційно-консультативних і маркетингових послуг із складу валових витрат відповідних звітних періодів нічим не обґрунтовано і побудовано виключно на їх суб'єктивних припущеннях щодо форми відповідних документів, які повинні засвідчити зв'язок зазначених витрат з господарською діяльністю підприємства.

Таким чином, посилаючись на те, що зроблені відповідачем висновки не відповідають фактичним обставинам та чинному податковому законодавству, - просили прийняте ДПІ у м. Вінниці податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2010 року №/0 - скасувати.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2010 року відкрито провадження і адміністративна справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 (ордер на а.с. 103) та ОСОБА_2 (довіреність на а.с. 116) позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Додатково зазначили, що висновки ДПІ у м. Вінниці про те, що отримання ПП «Агровіта-В» маркетингових послуг не повязано з їх подальшим використанням у власній господарській діяльності підприємства є безпідставними. Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Надані перевіряючим договори, акти виконаних робіт, як первинні бухгалтерські документи, які скріплені печатками сторін є беззаперечними доказами надання послуг. Відтак, посилання відповідача на непредставлення на перевірку Підприємством інших документів за укладеними договорами є надуманими. Більше того, використання маркетингових послуг у власній господарській діяльності підприємства слід досліджувати в прогресії за досягнутими результатами.

Представник ДПІ у м. Вінниці державний податковий інспектор відділу супроводження актуальних та резонансних справ у судах юридичного управління ОСОБА_3 (довіреність на а.с. 98) позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи (а.с. 109-111). Додатково пояснила, що на підставі акту перевірки ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 09 липня 2010 року про визначення податкового зобовязання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в сумі 489890 грн, яке відповідає встановленим під час перевірки порушенням та прийняте відповідно до чинного податкового законодавства. Рішення оскаржувалось позивачем до органів державної податкової служби. За результатами адміністративного оскарження скарги залишались без розгляду, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін. По суті, представник також пояснила, що договори, акти приймання-передачі робіт не оформлені відповідно до чинного законодавства, оскільки з них не зрозуміло, які саме проведено роботи, та як надані послуги використовувались позивачем у власній господарській діяльності й вплинули на фінансовий результат підприємства.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка старший державний податковий ревізор інспектор, інспектор податкової служби ІІ рангу відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки управління податкового контролю юридичних осіб ДПА у Вінницькій області ОСОБА_6 пояснила, що нею під час перевірки директору ПП «Агровіта-В» ОСОБА_7 направлялися запити для підтвердження валових витрат за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року. Зокрема, ставилось питання про необхідність надання пояснень та підтверджуючих документів (копій, завірених належним чином), що підтверджують надання маркетингових послуг, отриманих від юридичних та фізичних осіб в з кварталі 2008 року на загальну суму без ПДВ 238000 грн, в 4 кварталі 2008 року на суму 217000 грн, в 1 кварталі 2009 року на суму 630000 грн, пояснень та всіх підтверджуючих документів (копій, завірених належним чином), що підтверджують надання інформаційних послуг, отриманих від ПП «Фіраст Трейд» в 3 кварталі 2009 року на загальну суму 280598 грн 90 коп. та від ПП «Абісаль» в 1 кварталі 2010 року на загальну суму 228858 грн 02 коп.

Проте, згідно із відповіддю позивача від 07 червня 2010 року, їй повідомлено, що пункти 3, 5 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» не надають право органам ДПС вимагати первинні бухгалтерські та податкові документи, що підтверджено ДПА України у листі від 09 вересня 2005 року №18041/7/23-1217/1117 відповідно до якого: «При направленні такого запиту (передбаченого п. 1, 3, 5 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні») забороняється вимагати від платника податків надання копій документів, необхідних для перевірки …».

Таким чином, за відсутності підтверджуючих документів, зроблені висновки про порушення позивачем податкового законодавства та складено відповідний акт перевірки.

Суд, заслухав пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, покази свідка, дослідив матеріали справи та надав їм юридичну оцінку.

Зокрема, суд встановив, що як юридична особа ПП «Агровіта-В» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію №643115 серії А01, зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 24 травня 2007 року, про що зроблено запис за №3005689 (а.с. 7-8).

Згідно із довідкою управління статистики у Вінницькій області від 06 квітня 2010 року №023523, це Підприємство включене до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України за основними видами діяльності (за КВЕД): оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля хімічними продуктами; оптова торгівля фруктами та овочами; оптова торгівля паливом; перероблення молока та виробництво сиру (а.с. 9).

Як вбачається із Статуту ПП «Агровіта-В», затвердженого рішенням засновника Підприємства 31 березня 2010 року та зареєстрованого 21 квітня 2010 року №2005689, позивач є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні, валютні та інші рахунки в банківських установах, має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем і відповідачем в суді (а.с. 160-171).

Таким чином, на підставі направлень від 31 травня 2010 року №255/23, від 14 червня 2010 року №278/23 виданих Державно податковою адміністрацією у Вінницькій області (ДПА у Вінницькій області), старшому державному податковому ревізору-інспектору, інспектору податкової служби ІІ рангу відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки управління податкового контролю юридичних осіб ДПА у Вінницькій області ОСОБА_6, головному державному податковому ревізору-інспектору, інспектору податкової служби ІІ рангу відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки управління податкового контролю юридичних осіб ДПА у Вінницькій області ОСОБА_8, головному державному податковому ревізору-інспектору, інспектору податкової служби І рангу відділу адміністрування податків з доходів фізичних осіб та податку з власників транспортних засобів управління оподаткування фізичних осіб ДПА у Вінницькій області ОСОБА_9, головному державному податковому ревізору-інспектору, інспектору податкової служби ІІ рангу відділу організації погашення податкового боргу Управління погашення прострочених податкових зобовязань ДПА у Вінницькій області ОСОБА_10 та згідно із статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ - проведена планова виїзна перевірка ПП «Агровіта-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010, відповідно до затвердженого плану перевірки.

ПП «Агровіта-В» проінформоване про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 06 травня 2010 року за №10332/23/10/153, яке вручено бухгалтеру Підприємства 06 травня 2010 року.

Перевірка проводилась з відома та в присутності директора Підприємства ОСОБА_11 з 31 травня 2010 року по 18 червня 2010 року, про що в журналі реєстрації перевірок Підприємства вчинено запис про початок перевірки за №2.

За результатами перевірки складено акт від 25 червня 2010 року №227/2301/35110894, у якому встановлено порушення позивачем підпункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.4 пункту 5.4, пункту 5.9 статті 5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР у редакції Закону від 22 травня 1997 року №283/97-ВР (Закон №283), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, всього на сму 326593 грн, в тому числі: за 4-й квартал (відповідний звітний період рік) 2008 року в сумі 54250 грн, за 1-й квартал (відповідний звітний період І квартал) 2009 року в сумі 166206 грн, за 4-й квартал (відповідний звітний період рік) 2009 року в сумі 58458 грн, за І квартал (відповідний звітний період І квартал) 2010 року в сумі 47679 грн; підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР (Закон №168), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоду що перевірявся всього на суму 49503 грн, в тому числі у вересні 2008 року 30 грн, у грудні 2008 року 23 грн, у січні 2009 року 1621 грн, у лютому 2009 року 80 грн, у березні 2009 року 983 грн, у вересні 2009 року 46766 грн; підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року №889-ІV (Закон №889), в результаті чого нарахована пеня за несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 1926 грн (а.с. 11-39).

Даний акт підписано із запереченнями директора Підприємства, про що свідчить підпис в акті.

У звязку із незгодою з висновками перевіряючих ПП «Агровіта-В» подало до ДПА у Вінницькій області заперечення №1/07-10 від 01 липня 2010 року (а.с. 81-83), які відповідно до листа №15054/10/23 від 05 липня 2010 року залишені без задоволення (а.с. 126-128).

Відповідно, ДПІ у м. Вінниці прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 09 липня 2010 року, яким ПП «Агровіта-В» визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з податку на прибуток підприємств в розмірі 489890 грн (а.с. 10).

Не погодившись із цим рішенням, ПП «Агровіта-В» спочатку подало первинну скаргу до ДПІ у м. Вінниці, яка рішенням від 13 вересня 2010 року №34119/25-09/59 залишила її без задоволення та прийняла податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2010 року №/1.

Далі позивачем подано повторну скаргу до ДПА у Вінницькій області, яка рішенням №24319/10/25-009 від 28 жовтня 2010 року залишила без змін податкове повідомлення рішення №/0 від 09 липня 2010 року, рішення ДПІ у м. Вінниці №34119/25-09/59 від 13 вересня 2010 року, прийняте за результатом розгляду первинної скарги, а саму повторну скаргу - без задоволення (а.с. 87).

Наведені обставини стали підставою для звернення ПП «Агровіта-В» до суду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в межах даної справи ПП «Агровіта» оскаржується лише одне податкове повідомлення-рішення щодо визначення зобовязання з податку на прибуток підприємств. Стосовно іншого податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість, прийнятого за результатами вказаної перевірки та викладених перевіряючими висновків щодо встановлених порушень позивачем реалізовано своє право на судовий розгляд шляхом подання іншого позову до Вінницького окружного адміністративного суду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Тобто, враховуючи, що ПП «Агровіта» використало своє право на досудовий порядок вирішення спору та в межах місяця з моменту отримання рішення ДПА у Вінницькій області про результати розгляду повторної скарги звернулося з позовною заявою, то суд вважає, що позивачем строк звернення до Вінницького окружного адміністративного суду не пропущено.

Таким чином, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону встановлює, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Витрати на маркетинг та інформаційно-консультаційні послуги (посередницькі) є витратами, спрямованими на підготовку, організацію, ведення виробництва, продаж продукції (робіт, послуг), що відносить їх до вказаного підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

В той же час, слід враховувати, що витрати на маркетинг та інформаційно-консультаційні послуги (посередницькі) відносяться до витрат подвійного призначення, для яких пунктом 5.4 статті 5 Закону №334 передбачено особливий порядок податкового обліку.

Зокрема, абзацом першим підпункту 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 цього Закону встановлено, що до складу валових витрат платника податку включаються витрати на проведення передпродажних та рекламних заходів стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) такими платниками податку (зокрема, послуги по розміщенню продукції в місцях продажу, послуги з очищення, фасування, оперативного поповнення обсягів товарів на стелажах, розміщення інформації про товар тощо). При цьому підпунктом 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону встановлено, що не включається до складу витрат платника податку готівка, витрачена на цілі, визначені підпунктом 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону.

Отже, витрати на інформаційно-маркетингові послуги відображаються у складі валових витрат лише у разі , якщо вони відповідають витратам на передпродажні та рекламні заходи, які зазначені в підпункті 5.4.4 пункту 5.4 статті 5 Закону . При цьому відповідно до вказаного підпункту Закону підприємство має право включити до складу валових витрат інформаційно-маркетингові послуги стосовно товарів (робіт, послуг), що продаються (надаються) таким платником. Тобто, визначальною підставою віднесення даних витрат до складу валових витрат є їх безпосереднє використання у господарській діяльності підприємства.

Дана вимога про необхідність використання валових витрат у господарській діяльності узгоджується із тим, що, як зазначалось вище, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат з урахуванням обмежень, установлених Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

До таких обмежень пунктами 5.3 5.7 статті 5 Закону №334, зокрема, віднесено включення до валових витрат витрати на потреби, не повязані з веденням господарської діяльності та згідно підпункту 5.3.9 витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Отже, як вбачається із аналізу наведених правових положень, визначальними ознаками для віднесення сум витрат до складу валових є, зокрема, їх використання у господарській діяльності платника податку на наявність відповідних підтверджуючих розрахункових, платіжних чи інших документів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто, слід враховувати, що в межах дослідження питання про віднесення витрат до складу валових варто враховувати наявність, по-перше, належних договорів на надання певних послуг, поставку товару чи інше, по-друге, відповідних документів на підтвердження виконання таких договорів та звязку понесених витрат з господарською діяльність підприємства, зокрема, актів виконаних робіт та інших додаткових документів, які передують підписанню цих актів в підтвердження конкретних обсягів, змісту наданих послуг, товарів, по-третє, податкової накладної на оплату послуг, товарів, по-четверте, реальне подальше використання послуг, товарів у господарській діяльності та збільшення обсягів виробництва, продаж й конкретні результати від цього.

В свою чергу, в даному випадку, причиною виникнення спору у справі стало питання щодо правомірності віднесення позивачем до складу валових витрат вартості наданих маркетингових та консультаційних послуг у випадку не встановлення перевіряючими відповідного зв'язку між спірними послугами та господарською діяльністю ПП «Агровіта-В» й відсутності підтверджуючих документів.

З висновками податкового органу суд погоджується повністю з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», господарська діяльність будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремленні підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно із довідкою управління статистики у Вінницькій області основними видами господарської діяльності (за КВЕД) ПП «Агровіта-В» є: оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля хімічними продуктами; оптова торгівля фруктами та овочами; оптова торгівля паливом; перероблення молока та виробництво сиру.

Судом встановлено, що позивачем укладено ряд договорів із ПП «Абісаль» від 26 лютого 2010 року, із ПП «Фіраст-Трейд» від 19 серпня 2009 року, із СПД ФО ОСОБА_4 від 02 жовтня 2008 року про надання представницьких послуг та проведення маркетингових досліджень на зерновому ринку (а.с. 129-130, 135-136, 138-140).

В межах виконання цих договорів, на підтвердження факту отримання послуг позивачем із контрагентами складені акти виконаних робіт, в яких визначено найменування послуг надання інформації, яка дозволяє продати товар, регулярне проведення моніторингу стану цін на ринку, проведення попередніх переговорів щодо укладення договорів, а саме: акт №3 від 22 березня 2010 року на суму 110843 грн 75 коп, крім того сума ПДВ 22168 грн 75 коп; акт №4 від 26 березня 2010 року на суму 16899 грн 38 коп., сума ПДВ 3379 грн 88 коп.; акт №2 від 15 березня 2010 року на суму 21477 грн 50 коп., сума ПДВ 4295 грн 50 коп; акт №1 від 11 березня 2010 року на суму 41494 грн 38 коп., сума ПДВ 8298 грн 87 коп., акт від 30 вересня 2009 року на 280598 грн 90 коп., сума ПДВ 46766 грн 48 коп., акт від 31 березня 2009 року на суму 480000; акт від 31 грудня 2008 року на суму 117000 грн; акт від 30 листопада 2008 року на суму 100000 грн.

Дослідивши під час перевірки представлені документи, інспектор органу державної податкової служби, з яким погоджується і суд дійшов висновку про те, що договори на проведення маркетингових досліджень виступають лише правовою підставою для отримання таких послуг, а самі акти виконаних робіт з одного боку підтверджують факт отримання послуг позивачем, а з іншого лише слугують підставою для прийняття ним рішення про оплату наданих послуг. Тобто, за викладеного у них змісту ці документи не підтверджують звязок із господарською діяльністю ПП «Агровіта-В».

За своєю суттю маркетинг для підприємства це система організації його праці, за якою виробничі рішення приймаються спеціальним вивченням вимог ринку, прогнозуванням та управлінням їх. У систему маркетингу входить вивчення конюнктури та динаміки платоспроможного попиту на продукцію, що виробляється (збувається) підприємством; аналіз зміни цін на продукцію та її замінники; прогнозування доходів потенційних споживачів і їх потреб у певному товарі; використання реклами як основного способу нецінової боротьби з конкуруючими фірмами, стимулювання збуту продукції; планування товарного асортименту з урахуванням соціально-психологічних настанов різних груп споживачів; спеціальна організація обслуговування споживачів, яка передбачає максимальне наближення товару до потенційного споживача.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що б містили дані про те, яку саме роботу по спостереженню, вивченню та аналізу стану ринку оптової торгівлі зернової продукції проведено виконавцем за вказаними договорами. Адже з наявних в справі актів здачі-прийняття результатів досліджень не вбачається, які роботи маркетингового характеру та в якому обсязі були виконані.

Види наданих згідно актів прийому-здачі послуг носять загальний характер і фактично відтворюють умови договору про надання маркетингових послуг стосовно зобовязань виконавця за цим договором.

За таких обставин судом беруться до уваги твердження ДПІ у м. Вінниці про те, що з актів прийому передачі виконаних робіт, не зрозуміло, які саме проведено роботи, відсутній зміст та обсяг господарської операції та яким саме чином зазначені в акті послуги використовувались позивачем у власній господарській діяльності.

З огляду на наведені вище норми та зазначені фактичні обставини справи, надані ПП «Агровіта-В» акти виконаних робіт не можуть вважатися первинними документами, які підтверджують факти виконання маркетингових послуг, використаних у господарській діяльності підприємства, оскільки не містять інформації про конкретні обсяги та напрями, за якими згідно з договорами здійснювалися відповідні дослідження.

В такій ситуації, суд знаходить обґрунтованими доводи відповідача про необхідність додаткового підтвердження. Тобто, необхідність оформлення конкретних результатів проведених маркетингових досліджень (що зроблено, як зроблено, висновки), які передують актам виконаних робіт та викладення їх у певній формі, як-от звіт, висновок тощо.

Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; печатки.

Для підтвердження включення витрат на маркетинг до складу валових витрат необхідні документи, які, зокрема, підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи, а також підтвердження звязку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Крім того, відповідно до пункту 2.1 статті 2 вищезазначеного Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно із статтею 41 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ, інформаційна послуга - це здійснення у визначеній законом формі інформаційної діяльності по доведенню інформаційної продукції до споживачів з метою задоволення їх інформаційних потреб. Дана інформаційна продукція (послуга) надається Замовнику на матеріальних носіях, в якості останніх можуть використовуватися документи, магнітна, кіно -, відео -, фотоплівка та інші. Документ в інформаційних відносинах - це передбачена законом матеріальна форма одержання, зберігання, використання і поширення інформації шляхом фіксації її на магнітній, кіно -, відео -, фотоплівці та інші відповідно до статті 27 Закону України «Про інформацію».

Тільки ці носії засвідчують одержання, зберігання інформації і доводять зв'язок наданих послуг з господарською діяльністю підприємства, а отже є необхідною умовою для відображення витрат на їх одержання в системі рахунків бухгалтерського обліку і дають право на віднесення суми даних витрат на валові витрати підприємства.

Зміст звіту про проведенні інформаційно-маркетингові досліди може складатися з наступних розділів:

ціль і предмет договору, щодо проведення аналізу основних характеристик і оцінки перспектив розвитку виробництва (асортименту товарів) і проведення фінансово-економічного розрахунку даного виробництва, визначення напрямку вкладу коштів в його розширення;

аналіз конкуренції між великими товаровиробниками на оптовому чи роздрібному ринку продаж і оцінка рівня конкуренції;

основні тенденції розвитку рівня , динаміка зміни цін , асортимент продукції (товару);

політика ціноутворення; :

план продажу;

зміст потенційних покупців і кількісних показників запланованих продаж;

інвестиційний план;

оцінка ризиків, фінансовий план, аналіз ефективності проекту;

прогнозує мий рівень рентабельності, строк окупає мості проекту;

та інше.

В позовній заяві позивач, наголошує на тому, що в якості додатків до актів виконаних робіт від ФОП ОСОБА_4 та ПП «Фіраст - Трейд» ревізорам були представлені розшифровки фактично наданих послуг, які містять детальний перелік здійснених маркетингових заходів. Проте, слід наголосити, розшифровка надана в табличному вигляді без дати, підпису, печатки, де вказано: культуру, конкурента, область, ціну мах/мін, дату та елеватор.

До перевірки ПП «Агровіта - В» не надало інших документів, які б стверджували зв'язок вищевказаних витрат з господарською діяльністю Підприємства (крім договорів та актів виконаних робіт). Змістом первинних дументів, що надані до перевірки, не доведено, яким чином отримані інформаційно-консультаційні та маркетингові послуги були використані Підприємством в його господарській діяльності, в якому обсязі були виконані вищезазначені послуги.

Більше того, слід зазначити, що при дослідженні судом договорів про проведення маркетингових досліджень, встановлено, що у деяких з них, зокрема, із ПП «Абісаль», чітко передбачено порядок здачі-приймання робіт. Так, виконана робота оформлюється виконавцем у вигляді звітів і рекомендацій у довільній формі. Виконана робота передається виконавцем замовнику, при цьому складається і підписується акт виконаних робіт, який підтверджує факт виконання виконавцем своїх договірних зобовязань. Тобто, як вбачається із таких обставин, навіть самим позивачем у договорі визначено необхідність оформлення виконаної роботи через звіт і рекомендації.

Крім того, визначаючись щодо даного питання, суд враховує і листи ДПА України «Щодо включення витрат на маркетинг до складу валових витрат» та «Про податковий облік витрат на маркетинг» від 08 квітня 2008 року №3146/6/15-016 й від 29 липня 2008 року №15176/7/15-0217 відповідно.

Так, податковою адміністрацією вказується, що діючим законодавством не встановлено конкретного переліку документів для підтвердження витрат на маркетинг. Однак, слід виходити з того, що для підтвердження включення витрат на маркетинг до складу валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», зокрема:

- документи, що підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи;

- документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.

У дані же ситуації ПП «Агровіта-В» посилаючись у підтвердження звязку понесених витрат на маркетингові послуги із своєю господарською діяльністю, на договори та акти виконаних робіт помилково ототожнює види даних документів, оскільки як зазначалось вище, та вказано у листах ДПА України, вони лише підтверджують факт отримання маркетингових послуг від іншої особи. На підтвердження звязку із господарською діяльністю ними жодних документів ні під час перевірки, ні під час судового розгляду справи не надано. В окремих випадках посилання позивача на додатки до актів, також як зазначалось вище, не можуть братись до уваги, оскільки додатки не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Також, суд вважає за необхідне зазначити і те, що позивачем помилково в позовній заяві та наданих в судовому засіданні усних поясненнях здійснюється посилання на відсутність встановлення діючим законодавством конкретного переліку документів на підтвердження витрат на маркетинг, тобто, фактично стверджується про достатність договорів та актів виконаних робіт. Дане посилання стосується невизначеного переліку документів, які можуть оформлюватись перед підписанням актів виконаних робіт для оформлення результатів маркетингових досліджень (звіти, специфікації послуг, висновки, інше оформленні відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»), тобто конкретно для підтвердження зв'язку із господарською діяльністю, а не взагалі для підтвердження факту надання таких послуг і їх звязку із вказаною діяльністю. Така ситуація має місце, коли представлені на перевірку акти виконаних робіт не містять необхідної інформації. У випадку ж її наявності, такі акти є достатніми документами. В даній ситуації, в судовому засіданні дослідженні всі договори, акти виконаних робіт ПП «Агровіта-В» і встановлено невідповідність цих актів, а отже застосовано вказане правило.

Такі ж позиції висловлені Вищим адміністративним судом в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-12 та оглядовому листві від 06 липня 2009 року №982/13/13-09.

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд погоджується з висновком податкового органу про безпідставність включення ПП «Агровіта-В» до валових витрат сум придбаних маркетингових послуг.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні встановлено наявність допущених під час перевірки зі сторони податкової інспекції помилок на суму 34823 грн та 150000 грн, які вплинули на визначення у податковому повідомленні-рішенні з податку на прибуток підприємств самого розміру податкового зобовязання й застосованої фінансової санкції.

Так, позивачем зазначалося у своїх запереченнях до акту перевірки та представниками позивача у судових засіданнях про те, що донарахування підприємству 34823 грн валового доходу за 1 квартал 2009 року є безпідставним та необґрунтованим, як наслідок арифметичної помилки, допущеної ревізорами в ході проведення документальної перевірки.

Відповідач вважає, що дана сума відповідає дійсності, посилаючись на додаток до акту перевірки у вигляді «Реєстру кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників валових доходів ПП «Агровіта-В» за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Проте дані, вказані в додатку, не відповідають дійсності в частині показників 1-го кварталу 2009 року. Зокрема, показник доходу від реалізації за кореспонденцією «Дебет рах.702 -Кредит рах.791» становить не 8991623 грн, як це зазначено у додатку, а 8935953 грн, а показник вирахувань з доходу за кореспонденцією «Дебет рах.791 - Кредит рах.704» становить не 620955 грн, а 600108 грн. Показник приросту отриманих авансів в додатку №1 до акту співпадає з обліковими даними (збільшення кредитового сальдо по рах.6811 становить 4213 грн 93 коп. або 3511 грн без ПДВ). Таким чином, фактичний показник валових доходів, який відповідає даним бухгалтерського обліку підприємства складає 8339356 грн (8935953 - 600108 + 3 511), а не 8374179 грн, як вказують ревізори, в зв'язку з чим донарахування 34823 грн валового доходу за 1-й квартал 2009 року не має відповідних підстав та сформоване на помилкових первинних даних.

В свою чергу, ДПІ у м. Вінниці дійсно посилається на те, що перевіркою встановлено порушення ПП «Агровіта-В» вимог пункту 4.1 статті 4, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», тобто не включення до складу валових доходів в 1 кварталі 2009 року суму 34823 грн.

Відповідно до даних кореспонденції бухгалтерських рахунків Дт 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», Кт 702 «Дохід від реалізації товарів», Кт 79 «Фінансовий результат» та відповідно до оборотно-сальдової відомості по рах. 6811, дохід позивача у 1 кварталі 2009 року складає 8374179 грн, відповідно до рядка 01.1 Декларації - 8339356 грн, а відтак, заниження - 34823 грн.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валовий дохід це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Датою збільшення валового доходу, відповідно до підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: «або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку …, або дата відвантаження товарів, робіт (послуг)…».

Відповідно до даних кореспонденції бухгалтерських рахунків Дт 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», Кт 702 «Дохід від реалізації товарів» ПП «Агровіта-В» не включено до складу валових доходів в 1 кварталі 2009 року суму 34823 грн. Розбіжність в даній сумі виникла з причини, на яку Підприємство не надало обґрунтованої відповіді.

Визначаючись щодо таких позицій сторін, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача та виходить з такого.

В судовому засіданні дослідженні вказані документи та встановлено, що походження суми 34823 грн може бути пояснено як сума, яка була повернута ПП «Агровіта-В» на користь Відкритого акціонерного товариства «Берегівський комбінат хлібопродуктів» без врахування податку на додану вартість (банківська виписка від 16 березня 2009 року на суму 41789 грн 10 коп. з ПДВ, ПДВ 6964 грн 85 коп., тобто 41789 грн 10 коп. 6964 грн 85 коп. = 34824 грн 25 коп.).

ДПІ у м. Вінниці вказане повернення до уваги не взято.

Що стосується суми 150000 грн, то за результатами документальної перевірки валові витрати підприємства за 1-й квартал 2009 року зменшені на 630000 грн за статтею «Інші витрати» акта перевірки в розрахунках з ФОП ОСОБА_4, як витрати на інформаційно-консультативні послуги, які не мають зв'язку з господарською діяльністю підприємства. При цьому, в акті перевірки застережено, що витрати в розмірі 480000 грн проведені за актом без номера від 31 березня 2009 року, а витрати в розмірі 150000 грн відображені в обліку підприємства без будь-яких підтверджуючих документів.

За викладених обставин, представниками позивача зазначено, що фактично, в обліку Підприємства були відображені лише витрати за актом без номера від 31 березня 2009 року в сумі 480000 грн, що стосується витрат в розмірі 150000 грн в розрахунках з ФОП ОСОБА_4 за 1 квартал 2009 року, як вказано в акті перевірки, то вони не існують і тому в обліку Підприємства ніколи не відображались. Звідки ревізори отримали дану суму позивачу невідомо, в акті теж відсутні будь-які пояснення з даного приводу.

Судом з даного питання доводи позивача також визнано обґрунтованими й досліджено при цьому, розшифровку витрат за статтею «Інші витрати» за 1 квартал 2009 року в розрізі контрагентів, журнал проводок за 1 квартал 2009 року 93, 63, аналіз рахунка 631 за 1 квартал 2009 року, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 контрагенти за 1 квартал 2009 року, що не заперечується відповідачем (а.с. 157-159). Тобто, по банку і бухгалтерії встановлено загальну суму витрат 1836585 грн 86 коп., всіх контрагентів та підтвердження по кожному із них конкретних сум, в тому числі і по ФОП ОСОБА_4 480000 грн. Тобто, жодного не підтвердження, як стверджує ДПІ у м. Вінниці, - не виявлено, що може лише свідчити про допущену під час перевірки арифметичну помилку, а відповідно і безпідставність зі сторони відповідача зменшення суми валових витрат Підприємства на 150000 грн.

Крім того, в межах дослідження сум 34823 грн та 150000 грн, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ, до функцій державних податкових інспекцій віднесено здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також проведення перевірок достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

В свою чергу, згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами, а також зобов'язані допускати посадових осіб державних податкових органів для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, під час проведення у платника органом державної податкової служби перевірки, останній повинен надавати фінансову звітність за перевіряємий період. У випадку ненадання такої звітності під час перевірки, а представлення її для судового дослідження, вона не може бути прийнята судом як належний доказ.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час перевірки старшим державним податковим ревізором інспектором, інспектором податкової служби ІІ рангу відділу перевірок підприємств стратегічних галузей економіки управління податкового контролю юридичних осіб ДПА у Вінницькій області ОСОБА_6 директору ПП «Агровіта-В» ОСОБА_7 направлено запит від 07 червня 2010 року для підтвердження валових витрат за період з 01 липня 2008 року по 31 березня 2010 року. Зокрема, інспектором ставилось питання про необхідність надання пояснень та підтверджуючих документів (копій, завірених належним чином), що підтверджують надання маркетингових послуг, отриманих від юридичних та фізичних осіб в з кварталі 2008 року на загальну суму без ПДВ 238000 грн, в 4 кварталі 2008 року на суму 217000 грн, в 1 кварталі 2009 року на суму 630000 грн, пояснень та всіх підтверджуючих документів (копій, завірених належним чином), що підтверджують надання інформаційних послуг, отриманих від ПП «Фіраст Трейд» в 3 кварталі 2009 року на загальну суму 280598 грн 90 коп. та від ПП «Абісаль» в 1 кварталі 2010 року на загальну суму 228858 грн 02 коп.

У відповідь, листом ПП «Агровіта-В» від 07 червня 2010 року повідомлено, що пункти 3, 5 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» не надають право органам ДПС вимагати первинні бухгалтерські та податкові документи, що підтверджено ДПА України у листі від 09 вересня 2005 року №18041/7/23-1217/1117 відповідно до якого: «При направленні такого запиту (передбаченого п. 1, 3, 5 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні») забороняється вимагати від платника податків надання копій документів, необхідних для перевірки …». Тобто, у наданні копій витребовуваних ревізором документів позивачем відмовлено.

Таким чином, відповідно до наведених вище правових положень та встановлених обставин, дослідження в судовому засіданні сум 34823 грн та 150000 грн на підставі первинних документів є неправомірним. Більше того, як пояснила свідок ревізор, у звязку з ненаданням їй копій документів, вони не долучені до матеріалів перевірки, відтак, вона не може точно зазначити про дослідження таких документів в межах перевірки та надати по ним пояснення в судовому засіданні.

В свою чергу, представниками позивача вказано, що перевіряючій не надано лише копій документів, а не оригіналів на підтвердження бухгалтерського та податкового обліку. Всю необхідну фінансову звітність ними на перевірку надано. Тобто, питання про неврахування інспектором податкової служби якихось документів, їх ненадання ними не ставиться. В даному випадку мова йде про допущенні під час перевірки при дослідженні таких документів арифметичні помилки. Крім того, конкретно по не підтвердженню 150000 грн жодних запитів їм не направлялось.

Суд, в даному випадку погоджується із заявленою позивачем позицією, тобто не досліджує в межах даного позову первинні документи, а враховує лише надані учасниками процесу пояснення, не заперечення зі сторони ДПІ у м. Вінниці щодо розгляду журналу проводок, аналізу рахунку, оборотно-сальдової відомості, які наявні також у матеріалах перевірки та не доведеність відповідачем своїх висновків по акту перевірки, в тому числі і самим перевіряючим.

Отже, не підтвердження висновків жодними доказами свідчить про суб'єктивний характер припущень, а тому прийняте на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення №/0 від 09 липня 2010 року підлягає скасуванню.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи усі наведенні обставини в їх сукупності, досліджуючи питання правильності виявлених та зафіксованих порушень ПП «Агровіта-В» при проведенні перевірки, їх розгляд при винесенні податкового повідомлення-рішення, та порядку адміністративного оскарження, допущення податковим органом математичних помилок, які вплинули на визначення самого розміру податкового зобовязання, суд визнає, що рішення ДПІ у м. Вінниці суперечить чинному законодавству та не кореспондується з положеннями частини третьої статті 2 КАС України. Таким чином, наявні підстави для його скасування.

Оскільки, ПП «Агровіта-В» при звернені до суду шляхом подання позовної заяви понесено витрати по сплаті судового збору, а також те, що його позов до субєкта владних повноважень задоволено повністю, то згідно зі статтею 94 КАС України сплачене Підприємством мито у розмірі 03 грн 40 коп. підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись статями 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці від 09 липня 2010 року №/0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Агровіта-В» витрати по сплаті судового збору в розмірі 03 грн 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя/підпис/ ОСОБА_12

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: