Справа № 2-а-369-10
Суддя: Гаврищук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-369-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що має статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії і являється інвалідом ІІІ групи. Статтею 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІІ групи 1 категорії виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, однак відповідач проводив вказані виплати в меншому розмірі на підставі постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 р. та № 562 від 12.07.2005 р.. На його вимогу здійснити перерахунок, відповідач відмовився це зробити з посиланням на те, що виплата здійснена вірно, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі урядових постанов. Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки вважає, що Закони України мають вищу юридичну силу, аніж урядові документи. Недовиплачена сума за період з 2005 по 2009 р.р., згідно розрахунку, становить 8308,0 гривень, яку просить стягнути в судовому порядку.

Про дату та час слухання справи сторони повідомлені завчасно.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, у запереченні просив суд слухання справи провести у відсутність його представника.

Відповідно до ст. 128 п.4 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та позивача на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення.

У письмовій відмові відповідача на звернення позивача зазначається, що статтею 7 Бюджетного кодексу України основним принципом бюджетної системи визначено збалансованість. Виходячи з цього принципу, всі витрати бюджету на відповідний рік затверджуються із можливостей його доходної частини. Тому Кабінетом Міністрів України, виходячи з реальних можливостей державного бюджету, були прийняті постанови від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких управління і здійснювало виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

В письмовому запереченні на позов відповідачем визнається статус позивача як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії (інвалід 3-ї групи ), факт виплати позивачу за 2005-2009 роки щорічної допомоги на оздоровлення по 100,0 гривень щорічно підтверджено довідкою відповідача.

Крім того, в запереченні звертається увага суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду, в звязку з чим просить відмовити в позові з означених підстав.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 4 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІІ групи 1 категорії виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. До того ж розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. (ч.7 ст. 48 Закону)

Суд вважає, що оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, то відповідачу слід було керуватись нормами Закону.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2005 - 2009 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Нетішинської міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період 2005-2009 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради вказаних виплат у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача.

Вимога відповідача про застосування до цього адміністративного позову строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку державні органи виплачували йому в порушення вимог Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив.

Вимога позивача про продовження терміну звернення до суду за вимогами 2005-2009 роки підлягає задоволенню, оскільки відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, а саме пункт 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Позивачу завдана шкода ушкодженням здоровя, внаслідок чого він є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи, а спірні грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у звязку з ушкодженням здоровя, тому позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

Крім того, до п. 3 статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати матеріальні втрати, що зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ч.4 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 №835-VI, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року, який набрав законної сили з 10 березня 2010 року , -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Подовжити ОСОБА_1 термін звернення до суду з позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії ( інваліду ІІІ гр.), щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005-2009 роки.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради провести донарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум на оздоровлення за період з 2005р. по 2009 рік відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з чотирьох мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку цивільного судочинства в апеляційний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її проголошення через Нетішинський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та поданням апеляції протягом 20 днів з дня подачі такої заяви.

Суддя Гаврищук Л.П.