Справа № 22-а-5924/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Кулішенка Ю.М., Сліпченка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 24 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити виплату недоотриманих сум щомісячної грошової доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю,

встановила:

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, в якому посилався на те, що отримує доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю, значно в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Тому просив зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити на його користь щомісячну грошову доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за 1999 - 2008 роки у розмірі 28052, 2 грн. відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 грудня 2009 року позов задоволено частково. Зобов"язано відповідача нарахувати недоотриману доплату непрацюючому пенсіонеру в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 09 липня 2007 року по грудень 2008 року у розмірі, передбаченому ст. ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР від 06.08.1996 року громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

По справі встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіологічного контролю. Позивач перебуває на обліку в УПФУ у Вишгородському районі як непрацюючий пенсіонер, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 і відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Однак відповідачем така доплата здійснювалась позивачеві у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приймаючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те. що при розрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню підлягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198. 200, 205-206 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області відхилити, а постанову Вишгородського районного суду від 24 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді