Справа № 803/2359/15
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 803/2359/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Александрової М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЕНЕРДЖІ" до Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛЕНЕРДЖІ" (ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ") звернулось з адміністративним позовом до Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Ратнівська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 липня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

За наслідками проведення камеральної перевірки податкової звітності з акцизного податку за квітень 2015 року ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" Ратнівською ОДПІ складено акт № 184/15/39465036 від 18 червня 2015 року.

Відповідно до висновків вказаного акту, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем статей 213, 214, підпункту 215.3.4 статті 215, статті 216 Податкового кодексу України (ПК України), Наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" занижено акцизний податок за квітень 2015 року на 14 797 грн., який підлягає сплаті до бюджету.

На підставі акту від 18 червня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08 липня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку на 14 797 грн. і нараховано 7 398 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач просив скасувати з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Тобто, під час камеральної перевірки податкова звітність перевіряється на предмет дотримання форми, порядку заповнення і її подання. При цьому, своєчасність, достовірність, повнота нарахування, сплата податків і зборів можуть бути перевірені лише під час документальної перевірки, яка проводиться на підставі звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському і податковому обліку, а тому, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може встановити, з якою метою були придбані нафтопродукти - для комерційного або некомерційного використання. Висновки відповідача щодо неправомірності відображення кількісних показників в додатку 6 до декларації акцизного податку ґрунтуються на припущеннях та є протиправними так як виходять за межі повноважень контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки.

До показників, віднесених у вартість реалізованого товару для комерційного використання (графа 4 в додатку № 6 до декларації акцизного податку за квітень 2015 року), входить вартість реалізованих нафтопродуктів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (ТзОВ ВТФ "Авіас") на підставі договору поставки № П 15-91 від 15 січня 2015 року, відповідно до умов якого відпуск нафтопродуктів здійснюється по довірчих документах через мережу автозаправних станцій (АЗС) позивача, покупцю надається оптова знижка, розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів після підписання актів прийому-передачі товару. Факт виконання умов договору № П 15-91 від 15 січня 2015 року підтверджується актами прийому-передачі товару, податковими накладними. При подальшій реалізації споживачам цього товару ТзОВ ВТФ "Авіас" сплатило акцизний податок, розрахований від вартості такої реалізації, що стверджується деклараціями акцизного податку за квітень 2015 року останнього. У зв'язку із наведеним нарахування контролюючим органом акцизного податку на вартість реалізованих нафтопродуктів ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" призводить до подвійного оподаткування об'єкта.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08 липня 2015 року.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову від 31серпня 2015 року (а.с. 38-40) відповідач його вимог не визнав і просив відмовити в його задоволенні, керуючись наступним.

Перевіркою ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" встановлено, що в додатку 6 податкової декларації акцизного податку за квітень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання і дана сума не включена до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам. Відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 року, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків.

Оскільки, контролюючим органом за результатами перевірки встановлено неправильне відображення задекларованої вартості підакцизних товарів та, у зв'язку із цим, позивачем було занижено суму акцизного податку, тому Ратнівська ОДПІ вважала оскаржуване податкове повідомлення рішення правомірним та прийнятим в межах повноважень контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 41, 42), в судове засідання не прибули; представниками сторін подано письмові клопотання від 09 вересня 2015 року про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 43, 45).

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із частиною шостою статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, при цьому їх представниками були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на підставі наявних у ній доказів, тому суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкове повідомлення-рішення № від 08 липня 2015 року, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором відділу оподаткування юридичних осіб Ратнівської ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності - декларації акцизного податку ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" за квітень 2015 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 184/15/39465036 від 18 червня 2015 року, відповідно до висновків якого контролюючим органом виявлено порушення товариством статей 213, 214, підпункту 215.3.4 статті 215, статті 216 ПК України, Наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" занижено акцизний податок за квітень 2015 року на 14 797 грн. (а.с. 7-8).

Не погодившись із висновками камеральної перевірки, викладеними в акті від 18 червня 2015 року, позивач подав до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Луцька ОДПІ) заперечення (а.с. 9). У листі № 10698/10/03-18-21-00 від 01 липня 2015 року (а.с. 10), яким надано відповідь на подані заперечення, контролюючий орган зазначив про ненадання товариством додаткових документів, які б спростовували висновки акту перевірки, з огляду на що не знайшов підстав для їх задоволення.

На підставі акту № 184/15/39465036 від 18 червня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08 липня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку на 14 797 грн. за основним платежем і на 7 398 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 6).

23 липня 2015 року ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" подало до Головного управління ДФС у Волинській області скаргу на прийняте податкове повідомлення-рішення (а.с. 11). За результатами розгляду вказаної скарги Головним управлінням ДФС у Волинській області прийнято рішення № 5181/10/03-2010-03-06 від 04 серпня 2015 року, яким оскаржуване податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 12-13).

Висновок контролюючого органу про порушення ТзОВ "ВОЛЕНЕРДЖІ" статей 213, 214, підпункту 215.3.4 статті 215, статті 216 ПК України, Наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку" - заниження акцизного податку за квітень 2015 року на 14 797 грн. ґрунтується на тому, що позивачем в графі 4 додатку 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за квітень 2015 року (а.с. 16) відображено факт реалізації товарів для комерційного використання на 177 974 грн. 29 коп. (бензини моторні), 117 760 грн. 57 коп. (інші нафтопродукти), 200 грн. 15 коп. (паливо моторне альтернативне), всього - 295 935 грн. 01 коп. Вказані суми позивачем не були включені до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого відбулось заниження податкового зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам, у розмірі 14 797 грн.

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України передбачено, що одним із об'єктів оподаткування зазначеного податку є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України визначено, що нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне належать до підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Отже, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національним стандартом України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05 липня 2004 року №130, визначено поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Так, роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг. Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 14, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків; графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання; у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Тобто, з аналізу наведеного вбачається, що окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (Інструкція № 281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (Закон №265), а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону № 265 розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного вбачається, що відпуск нафтопродуктів такими способами як за відомостями, так і за талонами не підпадає під регулювання нормами Закону № 265. Також виключення застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО) при відпуску нафтопродуктів за відомостями та за талонами підтверджується положеннями Інструкції № 281.

Так, згідно із пунктом 10.3.1.1 Інструкції № 281 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

При цьому, відповідно до пункту 10.3.1.3 Інструкції № 281 відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП. У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4.2 Інструкції № 281).

Пунктом 10.3.2 Інструкції №281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

У Змінному звіті АЗС за формою №17-НП відображаються також відпуск нафтопродуктів за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). При цьому відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Таким чином, до графи 3 додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 Змінного звіту АЗС за формою №17-НП, а до графи 4 - дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 вказаних Правил ними визначено порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також Правила регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права позивача здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено протиправності відображення позивачем вартісних показників підакцизних товарів від їх реалізації для комерційного використання в графі 4 додатку 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за квітень 2015 року.

Щодо способу здійснення податкового контролю в даному випадку - проведення камеральної перевірки і виявлення за її результатами заниження акцизний податку, суд зазначає наступне.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75 .1 статті 75 ПК України).

Таким чином, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

В акті перевірки від 18 червня 2015 року зазначено, що при її проведенні було використано декларацію акцизного податку за квітень 2015 року, додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за квітень 2015 року, періодичний звіт за квітень 2015 року.

Порядок подання і заповнення окремих граф періодичних звітів визначено Порядком подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614 (Порядок № 614), Інструкцією із заповнення "Звіту про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)" за формою № ЗВР-1 (додаток 2 до Порядку № 614).

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 614 звітність, пов'язана із застосуванням РРО, подається у складі "Звіту про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)" за формою N ЗВР-1 (Звіт).

Згідно із пунктом 1 Інструкції із заповнення звіту, такий Звіт складається в розрізі всіх реєстраторів розрахункових операцій, що зареєстровані суб'єктом господарювання, та в розрізі книг обліку розрахункових операцій, зареєстрованих на господарську одиницю (депо, кондуктора, об'єкт виїзної торгівлі), які використовувались протягом звітного місяця.

У графах 4 - 6 Звіту записуються такі суми розрахунків за звітний місяць: у графі 4 - загальна сума проведених за звітний місяць розрахункових операцій, тобто сума коштів, яку отримано від покупців за реалізовані товари (надані послуги); у графі 5 - частина суми розрахунків, зазначеної в графі 4, що оподатковується податком на додану вартість (далі - ПДВ) за ставкою 20 відсотків; у графі 6 - сума ПДВ, обчислена виходячи із суми розрахунків, зазначеної в графі 5. У графі 7 записується загальна сума коштів, виданих при поверненні товару (рекомпенсації послуги, прийнятті цінностей під заставу та в інших випадках). Якщо протягом звітного місяця через РРО були зареєстровані помилково введені суми, то ці суми не включаються до граф 4 - 7. У рядку "Разом за всіма РРО (розрахунковими книжками)" у графах 4 - 7 записуються підсумки показників за відповідними графами.

Отже, з наведеного вбачається, що у контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки з використанням при цьому податкової звітності з акцизного податку, періодичного звіту, не було можливості встановити фактів реалізації нафтопродуктів для комерційного чи некомерційного використання та, відповідно, складу податкових зобов'язань і повноти їх нарахувань, що згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75 .1 статті 75 ПК України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Таким чином, суд вважає, що викладені в акті перевірки № 184/15/39465036 від 18 червня 2015 року висновки про порушення позивачем статей 213, 214, підпункту 215.3.4 статті 215, статті 216 ПК України є безпідставними, передчасними та ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (а.с.2).

Керуючись частиною шостою статті 128, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № від 08 липня 2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛЕНЕРДЖІ" суми грошового зобов'язання з акцизного податку на 14 797 грн. за основним платежем, на 7 398 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛЕНЕРДЖІ" (вулиця Електроапаратна, будинок 3, місто Луцьк, Волинська область, ідентифікаційний код 39465036) з Державного бюджету України 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.) судових витрат, сплачених на підставі платіжного доручення № 968 від 20 серпня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова