Справа № 808/3315/15
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року ( 16 год. 35 хв.)Справа № 808/3315/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Максименко Л.Я.,
за участю секретаря судового засідання Мєдніковій Р.О.
та представника позивачів - Дуда С.В., довіреність від 18.06.2015
відповідача 1 - Ходяков А.М., довіреність № 975 від 05.11.2014
відповідача 2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовною заявою: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , м. Мелітополь
до відповідача 1: Військової частини НОМЕР_1 , м. Мелітополь
відповідача 2: Генерального штабу збройних сил України, м. Київ
про: визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулись із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), Генерального штабу збройних сил України (далі відповідач 2), в якому позивачі просять суд:
- визнати наказ Генерального штабу збройних сил України № 120-РС від 21.05.2015 протиправним та скасувати в частині: «про увільнення ОСОБА_1 з посади водія моториста військової частини НОМЕР_1 та призначення для більш доцільного використання на посаду водієм мотористом у Військовій частині-польова пошта НОМЕР_2 » та в частині «про увільнення ОСОБА_2 з посади водія оператора військової частини НОМЕР_1 та призначення для більш доцільного використання на посаду водієм автомобільного взводу у Військовій частині-польова пошта НОМЕР_2 ;
- зобов`язати відповідача 1 поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на раніше займаних посадах у Військовій частині НОМЕР_1 «водія моториста» та «водія оператора» відповідно.
В обґрунтування позову посилаються на те, що оскаржуваний наказ в частині, що стосується увільнення позивачів з військової частини НОМЕР_1 та призначення для більш доцільного використання до Військовій частини-польова пошта НОМЕР_2 є протиправним, оскільки всупереч вимогам п. 42, 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053/2001 не проводилось атестації військовослужбовців, висновки не надавались. Також вказують, що не було дотримано вимог п. 82 вказаного Положення, бо позивачі з особистим проханням про переведення до іншої військової частини не звертались. Зазначають, що аналогічні вимоги містить і п. 15 Інструкції «Щодо порядку застосування окремих статей Тимчасового положення про проходження громадянами військової служби солдатами, матросами…», затвердженої Наказом Міністра оборони України № 181 від 11.08.1993.
13.07.2015 через канцелярію суду від представника позивачів надійшов уточнений адміністративний позов, в якому змінено нормативно-правове обґрунтування заявлених вимог. Крім раніше заявлених порушень, зокрема, наразі позивачі посилаються на те, що всупереч вимогам п. 144 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України позивачами не надавалась згода на переведення до іншої військової частини. Також зазначають про порушення відповідачами вимог Наказу Міністра оброни України № 170 від 10.04.2009 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України», оскільки були відсутні такі підстави для переведення, як затверджена атестація з висновком щодо перспектив подальшого службового використання або рапорти військовослужбовців щодо переведення.
У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з підстав, викладених вище, наполягав на задоволенні позову.
Військова частина НОМЕР_1 адміністративний позов не визнала, у письмових запереченнях від 08.07.2015 вх. № 28590 посилається на те, що позивачі при визнанні протиправним наказу від 21.05.2015 № 120-РС керуються не існуючими, або нечинними нормативно-правовими актами. Натомість зазначає, що видання оскаржуваного наказу було здійснено в межах вимог п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а саме призначення позивачів на рівнозначні посади здійснено для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України. Твердження позивачів про необхідність проведення в даному випадку атестації відхиляє з посиланням на зміст п. 257 Положення, згідно з яким атестування військовослужбовців в особливий період не проводиться. На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Представник відповідача 1 у судовому засіданні 13.07.2015 підтримав заперечення з підстав, викладених вище.
Відповідач 2 адміністративний позов також не визнав, у письмових запереченнях від 30.06.2015 вх. № 27173 посилається на те, що відповідно до п.п. 1 п. 81 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу, здійснюється посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України. Вказує, що п. 110 вказаного Положення визначено, що переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу між видами Збройних Сил України здійснюється наказом першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ. Відповідно до п.п. 2 п. 82 Положення військовослужбовці можуть призначатись на рівнозначні посади для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника). З огляду на вищевикладене, вважає, що посадові особи Генерального штабу Збройних Сил України, приймаючи рішення та видаючи оскаржуваний наказ від 21.05.2015 № 120-РС, діяли у відповідності до наведених вище нормативно-правових актів та розпорядчих документів. У зв`язку із цим, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Представник відповідача 2 у судове засідання 13.07.2015 не з`явився.
У судовому засіданні 13.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Вислухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача 1, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до норм Конституції України, статтею 65 якої регламентовано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до п.2 Положення по проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (надалі - Положення №1153/2008) громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також вищих навчальних закладах, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.
Відповідно до п. 15 Положення №1153/2008 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
Судом з`ясовано, що старший солдат ОСОБА_2 після проходження строкової служби в лавах Збройних Сил України уклав 21.01.2010 трирічний контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Після закінчення контракту, 21.01.2013 ОСОБА_2 уклав повторно трирічний контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Виконуючи свої обов`язки за контрактом, був призначений на посаду водія-оператора електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення, де проходив службу до кінця травня 2015 року.
Старший солдат ОСОБА_1 після проходження строкової служби в лавах Збройних Сил України уклав 18.04.2011 трирічний контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Після закінчення контракту, 18.04.2014 уклав повторно трирічний контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Виконуючи свої обов`язки за контрактом був призначений на посаду водія-моториста складу авіаційного пального взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону аеродромно-технічного забезпечення, де проходив службу до кінця травня 2015 року.
Відповідно до Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011, Генеральний штаб Збройних Сил України (Генеральний штаб) є головним військовим органом з планування оборони держави, управління застосуванням Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), координації та контролю за виконанням завдань у сфері оборони іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями (далі - інші військові формування), органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, Державною спеціальною службою транспорту (далі - Держспецтрансслужба) і Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - Держспецзв`язку).
До основних завдань Генерального штабу Збройних Сил України, зокрема, належать: визначає потреби в особовому складі, озброєнні, військовій техніці, матеріально-технічних, енергетичних, фінансових, інформаційних ресурсах, продовольстві, земельних і водних ділянках, комунікаціях, фондах та майні, необхідних для належного виконання завдань Збройними Силами та іншими військовими формуваннями, здійснює контроль за їх отриманням; зараховує осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за контрактом інших військових формувань до Збройних Сил, укладає з ними контракт про проходження військової служби у Збройних Силах та призначає на посади; здійснює планування та управління підготовкою Збройних Сил.
З метою виконання вимог Положення та забезпечення належного рівня комплектування Збройних Сил України військовослужбовцями строкової військової служби і якісного проведення підготовки молодого поповнення 26.04.2015 начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України поставлено завдання командувачам видів Збройних Сил України та керівникам інших органів військового управління забезпечити переміщення та міжвідомче призначення військовослужбовців за контрактом з арсеналів, баз, складів, підрозділів охорони і забезпечення авіаційних, радіотехнічних військових частин до бойових військових частин Сухопутних військ Збройних Сил України, в першу чергу до окремих мотопіхотних бригад, та після такого переміщення організувати перепідготовку у навчальних центрах у два етапи.
Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.05.2015 № 120-РС відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України старшого солдата ОСОБА_1 водія-моториста складу авіаційного пального взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону аеродромно-технічного забезпечення увільнено від займаної посади та призначено водієм-мотористом взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного,біологічного захисту, ВОС -837037А/269 - на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «рядовий» на «солдат»; старшого солдата ОСОБА_2 водія-оператора електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення увільнено від займаної посади та призначено водієм автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення ВОС -837037А - на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «рядовий» на «солдат».
Відповідно до п. 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
В ч.2 п.12 Положення №1153/2008 зазначено, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище.
Відповідно до п. 81 Положення №1153/2008 призначення на посади здійснюється: 1) військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу, офіцерського складу, а також осіб офіцерського складу за призовом - посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.
Згідно з п. 110 Положення №1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
З наведених вище норм вбачається, що тимчасово виконуючи обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України мав повноваження приймати спірний Наказ № 120-РС від 21.05.2015.
Відповідно до п. 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється:
1) на вищі посади - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності.
В даному випадку, як зазначається в оскаржуваному наказі, військовослужбовців призначено на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи.
Вказане призначення може здійснюватись або за волею керівництва або за особистим проханням військовослужбовця, на підставі рішення відповідного командира (начальника).
З огляду на це, посилання представника позивачів на те, що в даному випадку не було особистого прохання військовослужбовців (позивачів у справі), оформленого рапортами суд вважає безпідставними, оскільки вказана норма,як зазначалося вище, передбачає можливість призначення на рівнозначну посаду «зокрема на особисте прохання військовослужбовця». На користь такої позиції свідчить те, що «особисте прохання військовослужбовця» законодавець виділив сполученням «зокрема».
Також, суд вважає законодавчо необґрунтованим твердження позивачів про необхідність проведення в даному випадку до призначення на рівнозначну посаду атестування.
Так, п. 257 Положення №1153/2008 передбачається, що атестування військовослужбовців в особливий період не проводиться. У разі подання документів з питань призначення їх на вищі посади, нагородження чи присвоєння чергових військових звань складаються службові характеристики.
Визначення терміну «особливий період» наведено у ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993, відповідно до якої особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту оголошення мобілізації, відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Таким чином, враховуючи те, що в країні триває «особливий період» при призначенні позивачів на рівнозначні посади атестування не повинно було проводитись. Тому, будь-які висновки про атестування якого не було не складались та позивачам для ознайомлення, відповідно, надані не були.
Крім того, суд вважає, що при призначені позивачів на рівнозначні посади не було порушено також і вимог п. 144 Положення №1153/2008, оскільки на спірний випадок вказана норма не розповсюджується.
Такий висновок випливає з того, що військовослужбовці переміщувались в межах Збройних Сил України і до будь-яких інших військових формувань не направлялись. Зокрема, в оскаржуваному наказі відсутня інформація щодо виключення позивачів із списків особового складу Збройних Сил України.
Доводи представника позивачів з приводу того, що ОСОБА_2 не мав посвідчення водія, суд до уваги не приймає, оскільки позивач вже до цього займав посаду водія-оператора. Тому його нове призначення відбулось в межах рівнозначної посади - водія.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 120-РС від 21.05.2015 в частині увільнення позивачів та призначення їх для більш доцільного використання на посади до Військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
У зв`язку із цим, у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування в частині наказу № 120-РС від 21.05.2015 суд відмовляє.
Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача 1 поновити позивачів на раніше займаній посаді є похідної від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в частині, у задоволенні якої судом відмовлено, в цій частині позовних вимог суд відмовляє.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 та Генерального штабу збройних сил України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко