Справа № 2а/0370/2020/11
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2011-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2020/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Турійський» до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Турійський» звернувся з позовом до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.05.2011р.: № про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 6 366грн.25коп., в тому числі 5093грн. за основним платежем та 1273грн.25коп. штрафних санкцій, № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2011р. у розмірі 892грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 223грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем норм Закону України «Про податок на додану вартість», викладені в акті перевірки від 12.05.2011р., повністю спростовуються наявними в товариства первинними документами та, крім того, при нарахуванні штрафних санкцій в сумі 223грн. по податковому повідомленню-рішенню № Ковельською МДПІ зроблено посилання на ст.7 зазначеного Закону, яка однак не передбачала відповідальності за завищення платником податків бюджетного відшкодування з ПДВ.

В судовому засіданнях представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримав адміністративний позов та зазначив, що Волинським окружним адміністративним судом при розгляді справи №2а/0370/1521/11 досліджувалось питання укладених угод ПП «Нафта Центр», яке є контрагентом позивача у спірних правовідносинах, і прийнято постанову від 08.07.2011р., якою визнано протиправними дії Луцької ОДПІ щодо викладенні в акті перевірки ПП «Нафта Центр» недостовірних та незаконних відомостей про нікчемність фінансово-господарських операцій між ПП «Нафта Центр» та контрагентами-постачальниками та покупцями. Крім того, представник позивача ОСОБА_3, присутній в судовому засіданні 12.08.2011р. зазначив, що отримане по угоді з ПП «Нафта Центр» дизпаливо перевозилось транспортом останнього, про що виписано товарно-транспортну накладну, після чого було злито до ємкості, що знаходиться на території ФГ «Мальва» в с.Соловичі, яке у свою чергу є одним із засновників СГОК «Турійський».

Ковельська МДПІ у своїх запереченнях на позов та представник Ковельської МДПІ в судових засіданнях проти позову заперечують, просять в його задоволенні відмовити з наступних підстав:

- позивачем до податкового кредиту та згодом до бюджетного відшкодування віднесено ПДВ, сплачене при придбанні дизельного палива, по укладеній з ПП «Нафта Центр» угоді, в той час як в ході проведення Луцькою ОДПІ перевірки встановлено: неможливість фактичного здійснення ПП «Нафта Центр» господарським операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічного необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; порушення ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 207, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП «Нафта Центр» з постачальниками та покупцями;

- усі операції купівлі-продажу ПП «Нафта Центр» не спричиняють реального настання правових наслідків, свідчать про відсутність поставок товарів та, відповідно, що всі правочини, здійснені ПП «Нафта Центр» в грудні 2010 року з покупцями, не спричиняють реального настання правових наслідків та є нікчемними по ланцюгу до покупця, відповідно й угода з СГОК «Турійський» не спричинила жодних правових наслідків, є нікчемною, а тому податковою інспекцією правомірно знято з податкового кредиту та зменшено бюджетне відшкодування на суми ПДВ по угоді з ПП «Нафта Центр».

Розглянувши доводи викладені позивачем у позовній заяві, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. При цьому судом враховано наступне:

В період з 11.05.2011р. по 12.05.2011р. Ковельською МДПІ було проведено документальну невиїзну перевірку сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Турійський» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів за січень 2011 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в грудні 2010 року, про що складено акт від 12.05.2011р. №5/23-36541040.

Висновками акту перевірки констатовано, що на порушення пп.пп. 7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7, п.10.1 ст.10, п.1.3 ст.1, п.п. 9.1, 9.2, 9.3, 9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі Закон України №168/97-ВР), ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, ПП «Нафта Центр» за грудень 2010 року завищено суму податкового зобовязання, а СГОК «Турійський» завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за грудень 2010 року в сумі 902грн., завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2011 року на суму 892грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 5093грн., у тому числі за грудень 2010 року на 5083грн., січень 2011 року на 10грн.

За наслідками перевірки Ковельською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.05.2011р.: № про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 6 366грн.25коп., в тому числі 5093грн. за основним платежем і 1273грн.25коп. штрафних санкцій, та № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2011р. у розмірі 892грн. і нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 223грн.

Актом перевірки від 12.05.2011р. №5/23-36541040 встановлено, що СГОК «Турійський» неправомірно включено до податкового кредиту ПДВ в розмірі 5985грн., сплачений в сумі коштів за договором поставки від 09.12.2010р. №0912/10-1, укладеним між СГОК «Турійський» та ПП «Нафта Центр» на придбання нафтопродуктів, оскільки з наданих на запит Ковельської МДПІ Луцькою ОДПІ матеріалів перевірки по ПП «Нафта Центр» вбачається, що підприємством не надавались підтверджуючі документи щодо виникнення податкових зобовязань, відсутні відомості про наявність у ПП «Нафта Центр» власних або орендованих основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, а відтак й зазначений вище договір поставки від 09.12.2010р. №0912/10-1 має ознаки нікчемного правочину, укладення якого не спричинило реального настання жодних правових наслідків.

Судом встановлено, що між ПП «Нафта Центр» (Постачальник) та СГОК «Турійський» (Покупець) укладено договір поставки №0912/10-1 від 09.12.2010р., згідно з умовами якого Постачальник поставив Покупцю дизельне паливо на суму 35 910грн.80коп., в тому числі ПДВ 5 985грн.13коп. Факт поставки дизпалива та розрахунку за нього підтверджується податковою, видатковою та товарно-транспортною накладними, платіжним дорученням.

Отримання позивачем обладнання підтверджується записом у журналі реєстрації довіреностей та власне копією довіреності №10 від 08.12.2010р. з яких вбачається, що поставлене дизпаливо обємом 5 281 л було отримане ОСОБА_3

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.7.5 ст.7 Закону України №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Частиною 1 статті 138 КАС України визначено, що предметом доказування в адміністративній справі є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Таким чином, згідно вищезазначених вимог позивач мав право віднести до складу податкового кредиту у грудні 2010 року суму ПДВ у розмірі 5 985грн. у звязку з придбанням товару на підставі належним чином оформленої податкової накладної та інших документів, що підтверджують господарську операцію.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про нікчемність договору, укладеного СГОК «Турійський» з ПП «Нафта Центр», з тих підстав, що в останнього відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, з огляду на наступне.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому договір є обовязковим до виконання. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, істотними є умови, визнані таким за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з частинами 1, 2 статті 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Пунктом 2 статті 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як вбачається зі змісту вищезазначеного договору поставка нафтопродуктів здійснюється транспортом постачальника або самовивозом за домовленістю сторін. Згідно з товарно-транспортною накладною серії ААК №112 від 09.12.2010р. вантаж дизельне паливо обємом 5 281 л, був відправлений ПП «Нафта Центр» автомобілем НОМЕР_1 кооперативу «Турійський» (пункт навантаження с.Прилуцьке, пункт розвантаження - с.Соловичі).

Судом встановлено, що при виконанні договору поставки №0912/10-1 від 09.12.2010р. ПП «Нафта Центр» виписано видаткову накладну від 09.12.2011р. №РН-0000124 на дизельне паливо на суму 35 910грн.80коп., з якої 5 985грн.13коп. ПДВ, а також податкову накладну на вказану суму від 09.12.2011р. №124.

З оглянутого в судовому засіданні журналу реєстрації довіреностей вбачається, що поставлене дизпаливо було отримане ОСОБА_3 згідно довіреності №10 від 08.12.2010р., копія якої міститься в матеріалах справи.

Розрахунок за придбаний товар СГОК «Турійський» проведений повністю, що підтверджується платіжним дорученням №81 від 08.12.2010р. на суму 35 910грн.80коп.

Відповідачем не надано суду доказів про те, що ПП «Нафта Центр» на момент здійснення господарських операцій з СГОК «Турійський» було виключено з ЄДРПОУ та у нього було скасовано реєстрацію платника ПДВ.

Крім того, суд зазначає, що як при проведенні Ковельською МДПІ перевірки СГОК «Турійський», так і при проведенні Луцькою ОДПІ перевірки ПП «Нафта Центр» податковими органами обрано такий вид контролю як документальна невиїзна перевірка, тобто фактично будь-якого дослідження первинної документації не проводилось. У висновках акту перевірки від 12.05.2011р. Ковельською МДПІ з незрозумілих підстав визначено порушення норм чинного законодавства і приватним підприємством «Нафтацентр», хоча проводилась перевірка СГОК «Турійський».

Водночас, у своєму листі «Щодо підстав для визнання договорів нікчемними» від 29.09.2010р. №20289/7/16-1617 ДПА України зазначає, зокрема, що дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відповідно до п.п. 2.1.2, 2.2.1 розділів 2.1, 2.2 Методичних рекомендацій (орієнтовний алгоритм дій) органів державної податкової служби по руйнуванню схем ухилення від оподаткування та формуванню доказової бази у справах про стягнення коштів, отриманих за нікчемними угодами, направлених листом ДПА України від 03.02.2009 р. №2012/7/10-1017, слід врахувати, що не може бути доказом посилання в акті перевірки на відсутність інформації щодо підтвердження чи спростування будь-яких фактів: переміщення товарів, наявності транспортних засобів тощо; дослідження документообігу передбачає аналіз усіх документів, необхідних для документування господарських операцій, зокрема, передбачених нормативно-правовими актами (Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та ін.).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір на поставку нафтопродуктів №0912/10-1 від 09.12.2010р., укладений між СГОК «Турійський» та ПП «Нафта Центр», був направлений на реальне настання правових наслідків, не суперечить вимогам частини 1 статті 203 ЦК України і не містить ознак нікчемного правочину, що підтверджується доказами по справі.

Оскільки Ковельською МДПІ встановлено завищення позивачем податкового кредиту за грудень 2010 року на суму 5 985грн. в звязку з нікчемністю правочину, укладеного між СГОК «Турійський» та ПП «Нафта Центр», а нікчемність не доведена, тому суд дійшов висновку про безпідставність винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення від 25.05.2011р. №.

За таких обставин, відємне значення з ПДВ за грудень 2010 року правомірно визначено кооперативом в сумі 902грн. (5 083грн. 5 985грн.) та, відповідно, правомірно визначено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню в січні 2011 року у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних податкових періодів в розмірі 892грн. (10грн. 902грн.), а тому податкове повідомлення-рішення Ковельської МДПІ від 25.05.2011р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2011р. у розмірі 892грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 223грн. також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки Ковельської МДПІ, констатовані в акті перевірки від 12.05.2011р. № 5/23-36541040, а тому податкові повідомлення-рішення від 25.05.2011 року №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, винесені на підставі зазначеного акту перевірки, підлягають скасуванню як протиправні.

Керуючись 2, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 25.05.2011р. №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «Турійський» 3грн.40коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 22 серпня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук