Справа № 2а/0370/82/11
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року Справа № 2а/0370/82/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Піянзіну О.К.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкон-Продтрейд» до Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкон-Продтрейд» звернулося в суд із позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 592 264,70 грн., в тому числі 406 676 грн. за основним платежем та 185 588,70 грн. штрафними (фінансовими) санкціями; від 26 серпня 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 419 104,50 грн., в тому числі 279 403 грн. за основним платежем та 139 701,50 грн. штрафними (фінансовими) санкціями; від 26 серпня 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів найманих працівників по актах перевірок в сумі 451 587 грн., в тому числі 150 529 грн. за основним платежем та 301 058 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Ковельської МДПІ про донарахування податкових зобовязань по податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість та податку з доходів найманих працівників прийняті неправомірно, безпідставно та в порушення приписів чинного податкового законодавства при неврахуванні всіх фактичних обставин справи, оскільки перевіряючими не було взято до уваги ряд первинних документів, які підтверджують розрахунки за перевезення вантажу і облік виконаної роботи та списання товарно-матеріальних цінностей (товару) без надання до перевірки товарно-транспортних накладних та порушення правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податку з доходів найманих працівників по актах перевірок з чим позивач не погоджується. Крім того, позивач вважає, що доказом при здійсненні заходів податкового контролю може бути тільки первинний документ, тому і висновки щодо наявності зазначених порушень, є лише припущеннями перевіряючих, не підтвердженими належними доказами.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Додатково пояснили, що перевіряючими в ході перевірки не надавалась будь-яка інформація щодо виявлених в ході перевірки порушення та останніми було використано вибірковий порядок огляду договорів, накладних, податкових накладних, накладних на повернення товарів, банківських та касових документів, актів приймання-передачі виконаних робіт, шляхових листів, наказів та посвідчень про відрядження.

Крім того, представники позивача в судовому засіданні визнали, що безпідставно надали соціальну податкову пільгу працівникам в місяць звільнення (грудень 2008 року), а тому вважають, що податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0 в частині визначення суми податкового зобовязання з податку з доходів найманих працівників по актах перевірок в сумі 408 грн., в тому числі 136 грн. за основним платежем та 272 грн. штрафними (фінансовими) санкціями, законним та таким, що прийняте відповідно до законодавства.

Відповідач у запереченні на позов від 25 січня 2011 року за №631/10/10-015 та представники в судову засіданні предявлені позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що позивачем безпідставно надано соціальну податкову пільгу працівникам товариства в місяць звільнення (грудень 2008 року) та виплачено витрати на відрядження у звязку з чим не повністю утримувався податок з доходів фізичних осіб та занижено обєкт оподаткування; завищено суму валових витрат на вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів, використання яких не повязане з підготовкою, організацією, веденням виробництва у звязку з чим порушено вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; безпідставно віднесено до складу валових витрат витрати на відрядження працівників; завищено податковий кредит на податок на додану вартість з вартості паливно-мастильних матеріалів, використання яких не повязане з господаркою діяльністю товариства, чим порушено вимоги Закону України «Про податок на додану вартість». Просили у позові відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково з таких підстав.

Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією 12 серпня 2010 року проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Юкон-Продтрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 18 листопада 2008 року по 31 березня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 18 листопада 2008 року по 31 березня 2010 року, про було складено акт за №543/23-36254159.

Перевіркою встановлено порушення підпункту 4.1.1. пункту 4.1. статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 406 676 грн.; підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податку на додану вартість на загальну суму 279 403 грн. та підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, підпункту 8.1.1. пункту 8.1. статті 8, підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» в результаті чого товариством не утримано і не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб за 2008-2010 роки в сумі 150 529 грн.

У звязку з виявленням порушення податкового законодавства з боку ТзОВ «Юкон-Продтрейд» Ковельською міжрайонною державною податковою інспекцією сформовані податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2010 року за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 592 264,70 грн., в тому числі 406 676 грн. за основним платежем та 185 588,70 грн. штрафними (фінансовими) санкціями; за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 419 104,50 грн., в тому числі 279 403 грн. за основним платежем та 139 701,50 грн. штрафними (фінансовими) санкціями; за №/0, яким визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів найманих працівників по актах перевірок в сумі 451 587 грн., в тому числі 150 529 грн. за основним платежем та 301 058 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із отриманими податковими повідомленнями-рішеннями ТзОВ «Юкон-Продтрейд» подало 6 вересня 2010 року Ковельській міжрайонній державній податковій інспекції скаргу за №264. Ковельська МДПІ рішенням про результати розгляду первинної скарги від 20 вересня 2010 року за №9912/25-004 залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2010 року за №/0, №/0 та №/0, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 20 вересня 2010 року товариство «Юкон-Продтрейд» 1 жовтня 2010 року подало повторну скаргу за №323 до Державної податкової адміністрації у Волинській області. Державна податкова адміністрація у Волинській області рішенням від 21 жовтня 2010 року за №4922/10/25-006 про результати розгляду повторної скарги податкові повідомлення-рішення Ковельської МДПІ від 26 серпня 2010 року за №/0, №/0 та №/0 та рішення Ковельської МДПІ від 20 вересня 2010 року про результати розгляду первинної скарги залишила без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням Державної податкової адміністрації у Волинській області від 21 жовтня 2010 року товариство «Юкон-Продтрейд» 25 жовтня 2010 року подало повторну скаргу за №494 до Державної податкової адміністрації України. Державна податкова адміністрація України рішенням від 28 грудня 2010 року за №14249/6/25-0315 про результати розгляду повторної скарги податкові повідомлення-рішення Ковельської МДПІ від 26 серпня 2010 року за №/0, №/0 та №/0 та рішення ДПА у Волинській області від 21 жовтня 2010 року про результати розгляду повторної скарги залишила без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на момент спірних правовідносин), платник податків відносить до складу валових витрат суми будь-яких витрат, сплачені (нараховані) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати на придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. У підпункті 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 даного Закону зазначено, що будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, не відносяться до складу валових витрат.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Тобто первинні документи з відображення господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Згідно з пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995 року за №88, первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Мінстатом України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами та відомствами України.

Типові форми первинного обліку роботи вантажного автомобіля, зокрема, типова форма товарно-транспортної накладної, затверджено спільним Наказом Мінтрансу України, Мінстату України від 29 грудня 1995 року №488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля». Згідно з пунктом 2 цього наказу застосування зазначених форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим. Товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбутковування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу і обліку виконаної роботи (розділ 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року за №363 (далі - Правила перевезення)).

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил перевезення визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами, на підставі яких виконуються вантажні перевезення є: ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, подорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

В даному випадку, суд вважає вірним твердження позивача, що до інших документів на вантаж відноситься видаткова накладна, яка віднесена згідно Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» до категорії первинних документів, оскільки вона відповідає всім їх критеріям (відображено всі реквізити продавця та покупця, натуральну кількість товару та його вартість, наявність підпису посадової особи про видачу та отримання товару, печатки продавця та покупця, дату створення та номер). Під час перевірки накладні були надані перевіряючим. Однак, перевіряючі не прийняли такі накладні до уваги в підтвердження транспортування товару.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується представниками сторін, проведеною перевіркою валових витрат товариства; встановлено, що при здійсненні реалізації та доставки товарів покупцям товариством використовувались транспортні засоби, які на балансі ТзОВ «Юкон-Продтрейд» не значились. Для здійснення транспортних перевезень вантажів, ТзОВ «Юкон-Продтрейд» уклало 22 січня 2009 року з ПП «Юкон-Логістик» договір надання послуг. Згідно з даним договором, ПП «Юкон-Логістик» (Виконавець) надає ТзОВ «Юкон-Продтрейд» (Замовник) послуги з транспортного перевезення та обслуговування вантажу Замовника. Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання за результатами кожного календарного місяця та фіксується в актах надання послуг. Згідно додаткової угоди №1 від 22 січня 2009 року, договір надання послуг б/н від 22 січня 2009 року доповнено положеннями щодо здійснення Замовником за власний рахунок заправлення автомобілів паливно-мастильними матеріалами у період його використання та фінансування профілактичного обслуговування та поточного ремонту автомобілів.

Договір про надання послуг від 22 січня 2009 року недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був, у зв'язку з чим в суду відсутні підстави вважати зазначений договір недійсним або неукладеним.

На виконання умов вищевказаного договору, ПП «Юкон-Логістик» протягом періоду з березня 2009 року по березень 2010 року щомісячно надавало ТзОВ «Юкон-Продтрейд» акт надання послуг та податкову накладну.

Крім того, згідно з типовими договорами поставки товарів, укладених ТзОВ «Юкон-Продтрейд» з покупцями, істотною умовою є доставка вантажу до торгової точки за власний рахунок. Отже, отримані послуги від ПП «Юкон-Логістик» з автоперевезень використовуються у основній діяльності ТзОВ «Юкон-Продтрейд», а отже і є підставою для включення у валові витрати. Підтверджуючими документами замовлених та наданих послуг є подорожні листи, видаткові та податкові накладні, акти наданих послуг та банківські виписки про перерахування грошових коштів, які надавались перевіряючим в ході проведеної перевірки. Таким чином, ТОВ «Юкон-Продтрейд», у відповідності до вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», правомірно віднесло до складу валових витрат вартість отриманих та оплачених послуг з перевезення вантажу.

Підпунктом 4.2.15 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного на момент спірних правовідносин) передбачено, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої розраховується згідно з пунктом 9.10 статті 9 цього Закону.

Відповідно до пункту 9.10 статті 9 цього Закону податковим агентом платника податку при оподаткуванні сум, отриманих на відрядження або під звіт, не повернутих таким платником податку протягом встановленого підпунктом 9.10.3 цього пункту строку, є особа, що надала такі суми, а саме, на відрядження .у сумі перевищення над сумою витрат платника податку на таке відрядження, розрахованою згідно з підпунктом 5.4.8 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що надала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а при недостатності суми такого доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців, до повної сплати суми такого податку.

Звіт про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, надається за формою, встановленою центральним податковим органом, до закінчення третього банківського дня, наступного за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку у касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх надала, до або під час подання зазначеного звіту.

Якщо платник податку не повертає суму надміру витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає такий граничний строк, то така сума підлягає оподаткуванню за правилами, встановленими підпунктом 9.10.1 цього пункту, та платник податку сплачує штраф, встановлений абзацом першим цього підпункту (у розмірі 15 відсотків суми таких надміру витрачених коштів, яка стягується за процедурою утримання податку, встановленою підпунктом 9.10.1 цього пункту.

Обєкт оподаткування для сум надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження та не повернутих у встановлений строк визначається згідно з підпунктом 3.4 статті 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 19.2 (а) статті 19 зазначеного Закону особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Згідно з підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного на момент спірних правовідносин)у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку збору (обовязкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обовязковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобовязання з такого податку, збору (обовязкового платежу).

Однак, як встановлено в судовому засіданні та вбачається із наданих позивачем документів (накази (розпорядження) про відрядження та посвідченнями про відрядження) службові поїздки працівників позивача є службовим відрядженням, оскільки за розпорядженням керівника товариства працівники їздили на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0 та №/0, а також визнання частково протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0 на суму 451 179 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/ в частині визначення суми податкового зобовязання з податку з доходів найманих працівників по актах перевірок в сумі 408 грн., в тому числі 136 грн. за основним платежем та 272 грн. штрафними (фінансовими) санкціями, є законним та таким, що прийняте відповідно до законодавства, а тому суд вважає, що позовні вимоги в даний частині є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0 та №/0.

Визнати частково протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції від 26 серпня 2010 року за №/0 на суму 451 179 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А. Я. Ксензюк