Справа № 815/245/13-а
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/245/13-а
УХВАЛА

02 жовтня 2013 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

судді Марина П.П.,

судді Іванова Е.А.,

за участю секретаря Слободянюка К.С.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивачів про відвід головуючого судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3, приватного підприємства «Автостоянка Відродження» до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Державного казначейства України про визнання протиправними дій та стягнення моральної і матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та приватне підприємство «Автостоянка Відродження» звернулись до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Державного казначейства України про визнання протиправними дій та стягнення моральної і матеріальної шкоди.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2013 року у відкритті провадження в справі було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2013 року в частині відмови у відкритті провадження по справі за позовними вимогами фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, приватного підприємства «Автостоянка Відродження» заявленими до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Державного казначейства України, та в цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, а в частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

28.08.2013 року (вхід. № 24054/13) справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 18.09.2013 року Одеським окружним адміністративним судом справу прийнято до провадження.

У судовому засіданні 02.10.2013 року представник позивачів надав суду заяву про відвід головуючого судді Тарасишиної О.М. згідно якої, на думку представника позивачів, головуючий суддя по справі приймає повторну участь у розгляді адміністративної справи, оскільки ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2013 року у відкритті провадження в справі було відмовлено, що на думку представника позивачів свідчить про упередженість та необ'єктивність при розгляді справи та є підставою для відводу головуючого судді.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав надану заяву про відвід судді.

Представник відповідача у судовому засіданні вирішення питання про задоволення заяви про відвід судді залишив на розсуд суду.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вислухавши пояснення представника відповідача та представника позивачів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Що стосується обставин, викладених у заяві представника позивачів про відвід судді стосовно повторної участі судді у вирішені справи, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 27 КАС України суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу. Згідно статті 28 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, в тому числі не може брати участі у вирішенні цієї ж справи у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередньої постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд зазначає, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2013 року у відкритті провадження в справі було відмовлено, а не закрито провадження чи прийнято постанову по справі, відтак приймаючи участь у розгляді справи після направлення Одеським апеляційним адміністративним судом справи для продовження розгляду не суперечить приписам КАС України.

Що стосується припущення представника позивачів щодо формування упередженої думки головуючого судді при розгляді справи, у звязку з ухваленням рішення 09.01.2013 року щодо відмови у відкритті провадження в справі, суд зазначає наступне.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно «Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету ОСОБА_5 Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки», яка ухвалена Комітетом ОСОБА_5 Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1 - 3 статті 30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Стаття 27 КАС передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості головуючого судді у справі при розгляді цієї адміністративної справи.

Наведені позивачем в заяві обставини ніяким чином не вказують на упередженість головуючого судді у даній справі, а є лише його необгрунтованими припущеннями. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні заяви представника позивачів про відвід головуючого судді.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 02.10.2013 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Складення ухвали у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин ухвали у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 133, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви представника позивачів про відвід головуючого судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3, приватного підприємства «Автостоянка Відродження» до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Державного казначейства України про визнання протиправними дій та стягнення моральної і матеріальної шкоди-відмовити.

Ухвала окремо від кінцевого судового рішення оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано колегією суддів 07.10.2013 року.

Головуючий суддя О.М. Тарасишина

Суддя П.П. Марин

Суддя Е.А. Іванов

Дії

Дії