Справа № 2-278/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-278/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Ведмедь Н. І., Попруги С. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області (далі-Управління)

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 11 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 червня 2010 року позов задоволено: визнано протиправними дії Управління щодо нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 роки позивачу, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії у меншому розмірі, ніж це передбачено абзацом четвертим частини четвертої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязано Управління нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії за 2008, 2009 роки відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

Стягнуто з Управління в дохід держави позивача судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 17 грн. 00 коп. та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та належить до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач виплатив позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в абсолютних сумах за 2008 рік у сумі 100 грн. 13 серпня 2008 року, за2009 рік 100 грн., 23 листопада 2009 року, а не в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, як передбачено законом, що призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, передбачені компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сімям за втрату годувальника, зокрема, допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, - три мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні заробітні плати.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується працівникам за місцем роботи при наданні відпустки, непрацюючим громадянам - органами, що виплачують пенсію, в кінці року, дітям - за місцем основної роботи одного з батьків до 1 червня кожного року. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною другою цієї статті, надається одна з них, за вибором особи.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Компенсацією за шкоду, заподіяну здоров'ю, є щорічна допомога на оздоровлення, на яку має право позивач.

Вихідним критерієм нарахування цієї компенсації є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент виплати.

Постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 20 квітня 2007 року № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, ураховуючи рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), при визначенні розміру виплат позивачеві застосуванню підлягають положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням їх дії у часі, а саме: з 20 червня 1996 року до 31 грудня 2005 року, з 9 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року.

Статтями 109 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", 101 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", 73 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у відповідних роках таке право використано не було, а тому вказані норми не підлягають застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат колегія суддів враховує, що на даний час стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи законодавством не передбачено.

Крім того, місцевий суд не врахував, що відповідач звільнений від оплати судового збору.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвалена у справі постанова підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст.198, ст.ст.201, 205, 207 КАС України, Законом України „ Про внесення змін до розділу ХІІ „ Прикінцеві положення Закону України „ Про судоустрій і статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатам, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 11 червня 2010 року в частині розподілу судових витрат змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області витрат на інформаційно-технічне забезпечення розглядусправи та судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді -