Справа № 806/3007/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Житомир справа № 806/3007/15

час прийняття: 16 год. 10 хв. категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

при секретарі судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бондаря Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володарсько-Волинської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 4-с "Про застосування заходу дисциплінарного впливу", а також відшкодувати 10000, 00 грн. моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що накладення на нього дисциплінарного стягнення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ним не було допущено порушення виконання своїх службових обов'язків, а керівництвом не доведено протиправність будь-яких дій ОСОБА_1

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Пояснив, що догана позивачеві оголошена за те, що відповідь на звернення громадянина ОСОБА_3 була підписана ОСОБА_1 як начальником Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації за відсутності повноважень на таке підписання, а також за розміщення в газеті "Прапор" звернення до жителів смт. Нова Борова стосовно порядку отримання субсидій. Такі дії позивача свідчать про неналежне виконання ним службових обов'язків.

Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 22 липня 2015 року головою Володарсько-Волинської районної державної адміністрації винесено розпорядження № 4-с про оголошення начальнику Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації ОСОБА_1 догани за неналежне виконання службових обов'язків відповідно до статті 14 Закону України "Про державну службу", статей 147, 149, 151 Кодексу законів про працю України.

Надаючи правову оцінку вказаному розпорядженню суд виходить з наступного.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулюються Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 3723-XII, основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно з статтею 14 Закону № 3723-XII, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Статтею 139 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

У відповідності до статті 148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно з статтею 149 Кодексу законів про працю України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, догана є заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

При цьому, підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.

Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним трудових обов'язків, передбачених Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Під наявністю вини працівника у вчиненні діяння, розуміється ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків.

Тобто, перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку.

В наказі обов'язково повинне міститися посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Такими документами можуть бути: правила внутрішнього розпорядку підприємства, трудовий договір (контракт), колективний договір, посадова інструкція, інструкція з охорони праці тощо.

У розпорядженні від 22 липня 2015 року № 4-с вказано, що дисциплінарне стягнення на позивача накладене за неналежне виконання посадових обов'язків. Прийняте рішення обґрунтовується посиланням на письмове пояснення начальника Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації ОСОБА_1 від 21 липня 2015 року.

Як пояснив представник відповідача, догана ОСОБА_1 оголошена за те, що він як начальник Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації підписав відповідь на звернення громадянина ОСОБА_3, тоді як вона повинна була бути підписана першим заступником голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації ОСОБА_4, а також за розміщення в газеті "Прапор" звернення до жителів смт. Нова Борова стосовно порядку отримання субсидій.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при цьому зазначає, що представником відповідача всупереч наведеним правовим нормам не наведено нормативно-правових актів, які б забороняли ОСОБА_1 підписувати відповіді на звернення громадян і розміщувати публікації в засобах масової інформації.

Навпаки, у пункті 4.1 Посадової інструкції начальника Управління праці і соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації до посадових обов'язків начальника Управління віднесено забезпечення інформаційно-роз'яснювальної роботи через засоби масової інформації та у пункті 6.7 зазначено, що начальник має право вживати заходів щодо своєчасного розгляду пропозицій, заяв і скарг громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов'язків, тому необґрунтовано та з неповним з'ясуванням всіх обставин притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.

Щодо вимоги позивача про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 32, 56 Конституції України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згідно з статтею 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають три складові частини, за наявності яких і настає відповідальність, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Позивач в обґрунтування своїх вимог в частині стягнення моральної шкоди посилається на те, що оголошення догани є принизливим для нього, викликало у нього душевні страждання, він втратив сон, спокій, що призвело до серцевого нападу. Факт госпіталізації ОСОБА_1 підтверджується листком непрацездатності, випискою із медичної карти стаціонарного хворого і медичним направленням на обстеження, які містяться у матеріалах справи.

Оскільки відповідач неправомірно оголосив ОСОБА_1 догану, тому суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000, 00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги про визнання протиправним й скасування розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 4-с "Про застосування заходу дисциплінарного впливу" та стягнення з Володарсько-Волинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 1000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Володарсько-Волинської районної державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 4-с "Про застосування заходу дисциплінарного впливу".

Стягнути з Володарсько-Волинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 1000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 14 вересня 2015 р.