Справа № 2-а-2436/11
Суддя: Єфтемій С. М.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2436/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2011 р. Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С. М.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, 05 липня 2011 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області (далі - УПФ) про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання його здійснити підвищення до пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон) від 18 листопада 2004 року він має статус дитини війни, а відтак, її пенсія відповідно до статті 6 Закону повинна збільшитись на 30 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем таке підвищення до пенсії передбачена вказаним Законом за період з 17 грудня 2010 року по день припинення права на отримання допомоги не виплачувалася, а отже, такі дії відповідача є протиправними у в звязку з чим, просила суд зобовязати відповідача здійснити таке підвищення за вказаний період.

За ухвалою судді від 08 липня 2011 року вимоги позивача за період з 17 грудня 2010 року по 04 січня 2011 року залишено без розгляду.

Відповідачем подано письмове заперечення проти позову посилаючись на те, що позивачка на час звернення до суду 05 липня 2011 року втратило право на звернення через пропуск нею строку передбаченого ст. 99 КАС України. Разом з тим, починаючи з 22.05.2008 року фінансування витрат щодо дітей війни провадиться в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту громадян" від 28.05.2008 р. № 530 в межах асигнувань затверджених державним бюджетом та інших коштів на вказані цілі в управлінні не має. Також вважає, що мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно до пенсій, що призначаються за цим Законом і не стосується дітей війни.

Оцінивши обставини справи з урахуванням наданими сторонами письмових доказів, вважаю, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Герцаївському районі отримує пенсію за віком та в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, а відтак на нього розповсюджуються всі пільги передбачені зазначеним Законом.

Зокрема, статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Визначення поняття «мінімальної пенсії за віком», закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з якої випливає, що мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту громадян" від 28.05.2008 р. № 530, а відтак позивач має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, оскільки держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклав виконання цього обовязку на Пенсійний фонд України, якій діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку територіальні управління (пункт 15 Положення), якім в даному випадку є відповідач, то останнім неправомірно виплачував позивачу підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неможливості здійснення доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком через відсутність коштів, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань які встановлені статтею 46 Конституції України та статтею 6 Закону.

Разом із тим, 14 червня 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон N 3491-VІ, яким, доповнено прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" пунктом 4, якій набрав чинності 19 червня 2011 року та визначено, що стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Незважаючи на те, що позивачка просить здійснити перерахунок її пенсії як це передбачено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених за період з 17 грудня 2010 року по день припинення права на отримання допомоги суд, враховуючи гарантоване ст. 22 Конституції України право позивача, зокрема на одержання такої допомоги яке не може бути обмежено або скасоване, виходячи з припису ч.2 ст.11 КАС України, з метою захисту прав позивача, задля запобігання умов, які становлять таке порушення та недопущення подальшого існування таких умов, вважає за необхідне зобов»язати відповідача нарахувати та щомісячно виплачувати позивачці передбачувану ст. 6 Закону державну соціальну допомогу в розмірі 30% від мінімальної пенсії починаючи з 05 січня 2011 року і по день припинення права на таку допомогу.

На підставі ст.ст. 22, 46, 64, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Закону України

«Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст.ст. 183-2 КАС України, -

Позивачка, 05 липня 2011 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області (далі - УПФ) про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання його здійснити підвищення до пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон) від 18 листопада 2004 року він має статус дитини війни, а відтак, її пенсія відповідно до статті 6 Закону повинна збільшитись на 30 % мінімальної пенсії за віком, проте відповідачем таке підвищення до пенсії передбачена вказаним Законом за період з 17 грудня 2010 року по день припинення права на отримання допомоги не виплачувалася, а отже, такі дії відповідача є протиправними у в звязку з чим, просила суд зобовязати відповідача здійснити таке підвищення за вказаний період.

За ухвалою судді від 08 липня 2011 року вимоги позивача за період з 17 грудня 2010 року по 04 січня 2011 року залишено без розгляду.

Відповідачем подано письмове заперечення проти позову посилаючись на те, що позивачка на час звернення до суду 05 липня 2011 року втратило право на звернення через пропуск нею строку передбаченого ст. 99 КАС України. Разом з тим, починаючи з 22.05.2008 року фінансування витрат щодо дітей війни провадиться в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту громадян" від 28.05.2008 р. № 530 в межах асигнувань затверджених державним бюджетом та інших коштів на вказані цілі в управлінні не має. Також вважає, що мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно до пенсій, що призначаються за цим Законом і не стосується дітей війни.

Оцінивши обставини справи з урахуванням наданими сторонами письмових доказів, вважаю, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Герцаївському районі отримує пенсію за віком та в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, а відтак на нього розповсюджуються всі пільги передбачені зазначеним Законом.

Зокрема, статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Визначення поняття «мінімальної пенсії за віком», закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з якої випливає, що мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, Закон України «Про соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту громадян" від 28.05.2008 р. № 530, а відтак позивач має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, оскільки держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклав виконання цього обовязку на Пенсійний фонд України, якій діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку територіальні управління (пункт 15 Положення), якім в даному випадку є відповідач, то останнім неправомірно виплачував позивачу підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неможливості здійснення доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком через відсутність коштів, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань які встановлені статтею 46 Конституції України та статтею 6 Закону.

Разом із тим, 14 червня 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон N 3491-VІ, яким, доповнено прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" пунктом 4, якій набрав чинності 19 червня 2011 року та визначено, що стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Незважаючи на те, що позивачка просить здійснити перерахунок її пенсії як це передбачено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених за період з 17 грудня 2010 року по день припинення права на отримання допомоги суд, враховуючи гарантоване ст. 22 Конституції України право позивача, зокрема на одержання такої допомоги яке не може бути обмежено або скасоване, виходячи з припису ч.2 ст.11 КАС України, з метою захисту прав позивача, задля запобігання умов, які становлять таке порушення та недопущення подальшого існування таких умов, вважає за необхідне зобов»язати відповідача нарахувати та щомісячно виплачувати позивачці передбачувану ст. 6 Закону державну соціальну допомогу в розмірі 30% від мінімальної пенсії починаючи з 05 січня 2011 року і по день припинення права на таку допомогу.

На підставі ст.ст. 22, 46, 64, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Закону України

«Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст.ст. 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених за період з 05 січня 2011 року по день припинення права на таку допомогу.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги через Герцаївський районний суд Чернівецької області.

Суддя :