Справа № 2-а-87/11
Суддя: Бобер К. Ф.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-87/11
ПОСТАНОВА

04 лютого 2011 року.Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого Бобер К.Ф.

при секретарі Стецюк М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»

ВСТАНОВИВ:

Позивачка покликається на те, що вона відповідно до ст.1 Закону України 18 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Відповідно до ст.6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але за період з 2006 року і по даний час така допомога позивачці не виплачувалась.

Верховна Рада України своїм Законом України №3235-lV від 20.12.05 року «Про державний бюджет України на 2006 рік», ст..77 та ст.. 110 Законом України №489-V від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст..71 п.12 призупинила дію ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Конституційний Суд України своїм Рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007року положення пункту 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік» визнав не конституційними. Відповідно до пункту 6 Рішення Конституційного Суду України це Рішення є обов'язковим до виконання на всій території України, є остаточним і не може бути оскарженим.

Таким чином, невиплата належної позивачу державної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною, оскільки суперечить Конституції України та Законам України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір соціальної допомоги особам, що мають статус дітей війни, становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно з ст.28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахування компенсації втрати частини доходів. "

Відповідно до п. 2 пункту 2.1. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в АР Крим, областях, місті Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 27 червня 2002 р. № 11-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 липня 2002 року за № 581/6869, основним завданням управління є забезпечення призначення і виплати пенсії, допомоги на поховання та інших соціальних виплат відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управління відповідно, до покладеного на нього завдання ( здійснює перерахунок і виплачує пенсії, допомоги на поховання та інші соціальні виплати) відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до 4.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у осіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачка просить визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області щодо перерахунку та виплати її заборгованості щомісячної державної соціальної допомоги, а також зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі призначити та здійснити перерахунок та виплату їй щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, в позовній заяві заявляє клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення, обґрунтовуючи свої позиції тим, що законодавством не визначений механізм розрахунку підвищення пенсії, передбаченого ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», не вбачається яким саме органом, за рахунок яких коштів та джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата даного підвищення. Крім того, настоює на застосуванні визначеного ст.99 КАС України строку позовної давності. Просить в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Положення щодо реалізації конституційного права громадян, що набули статусу дітей війни, основи їх соціального захисту і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про соціальний захист дітей війни".

Так ст.6 цього Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Сторонами не оспорюється, що позивач має статус дитини війни. А отже у позивача є право на призначення державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Але суд звертає увагу на слідуючі обставини. Щодо виплат за 2006 рік, то такі виплати підвищення до пенсії могли бути впроваджені за таких "умов: поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, як це вказано в ст.110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" у редакції , викладеній у Законі України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 р.

Однак такі обставини, що обумовлювали проведення виплат не настали, а тому і виплати не можуть бути проведені..

Щодо підвищення пенсії дітям війни у 2007 році то п.12 с'і.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом було зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік. Проте рішенням Конституційного Суду України №6 рп/2007 від 09.07.2007 року положення п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до 4.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з наведеного в період часу з 1 січня до 9 липня 2007 року норма щодо державної соціальної підтримки, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не діяла, оскільки була зупинена. З моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 9 липня і до 31 липня 2007 року ця норма діяла, а отже позивач мав право на підвищення пенсії відповідно до змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Така ж ситуація з дією ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2008 році. Так Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року дію ст..6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було знову зупинено. Але рішенням Конституційного Суду України у справі №10 рп/2008 від 22 травня 2008 року знову визнано такими що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення щодо зупинення дії ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Отже знову зважаючи на положення 4.2 ст. 152 Конституції України позивач має право на підвищення пенсії відповідно до змісту ст. ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з часу визнання неконституційною норми про зупинення дії цієї статті, тобто з 22 травня 2008 року.

Що стосується дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року № 2195-VI у 2009 та 2010 роках, то відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" та Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» її дію не зупинено, вона є чинною. Відповідно до ст. 54 Закону Україйй "Про державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року № 835-VI встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних груп населення у розмірі, що діяли у грудні 2008 року, розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюється відповідними законами, цим Законом та нормативними актами Кабінету Міністрів України. Отже, з 01 січня 2009 року та з 01 січня 2010 року позивач має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо не виплати позивачу підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року, а також 2009 та 2010 роки є протиправними.

Посилання відповідача на те, що законом не визначено, які органи повинні здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни не можуть бути прийняті судом. Так відповідно до підпункту 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати) відповідно до чинного законодавства.

Суд також відпиляє заяви відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку, передбаченого ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду з позовом, оскільки відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-якщі строком.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач не діяв відповідно до чинного законодавства і не нараховував позивачу належну їй доплату до пенсії як дитині війни, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.73 Закону України "Про Конституційний Суд України", Законами України "Про державний бюджет України на 2006 рік", "Про державний бюджет України на 2007 рік", "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", „Про Державний бюджет України на 2009 рік", „Про Державний бюджет України на 2010 рік",ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", п.Ю ст.З, ст.ст.8, 11, 94, 99-100, ч.З ст.122, ст.ст.160-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та зобов"язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області щодо перерахунку та виплати для ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі нарахувати для ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з урахуванням раніше отриманих сум.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: