Справа № 22-а-25618/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 жовтня 2011 року

м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів Іванової І.В., Савченка СІ.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою І^кавління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області на рішення Б^тоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити пенсію.

встановила:

У травні 2010 р. позивач звернулась до суду з цивільним позовом, який мотивувала тим, що вона є інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою і відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії в ромірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Вказувала, що відповідач виплачує їй державну та додаткову ленсію у меншому розмірі ніж встановлено законом, у зв'язку з чим просив визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити пенсію згідно вимог закону з 01.01.2009 р.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2010 р. позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку державної і додаткової пенсії протиправними та зобов'язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.04.2010 р. Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні цивільного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748-VI від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України |ід 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.І.ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку із відсутністю клопотань від учасників про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених ЯВДІ першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, має право на отримання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи -категорія 1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ, отримує пенсію як інвалід ЧАЕС 2 і Лш і відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадя^гякі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 31.12.2007р.) має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Проте основна і додаткова пенсії виплачувалися позивачу протягом 2008 року згідно постанов КМУ № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 р. у меншому розмірі в фіксованих сумах, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

При цьому колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо періоду

проведення перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії, з якого слід проводити

перерахунок та виплату пенсій з наступних підстав. шк

18 лютого 2010 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України №іИі-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ пов'язаних із соціальними виплатами», відповідно до якого підсудність справ, пов'язаних з соціальними виплатами, відноситься до цивільної юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду у травні 2010 року, тобто під час дії вказаного Закону, а тому строк позовної давності слід визначати на підставі ст.257ЦК України.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову з 1 квітня 2010 року, суд першої

інстанції посилався на те, що на звернення позивача у квітні 2010 року відповідачем було

відмовлено в проведенні перерахунку пенсії. jhL

Колегія суддів не погоджується з такими висновками та вважає, що слід задовольЯВі позовні вимоги відповідно до вимог ст.257 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.І ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слід задовольнити позовні вимоги з 1 січня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму розрахунку пенсії для інвалідів ЧАЕС 1 групи, потерпілих 1 категорії необгрунтовані, оскільки законодавство чітко встановлює розмір додаткової пенсії як величину кратну мінімальній пенсії за віком.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.З ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії ув'ком' застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим 3(Р>ном, і не може бути застосований для розрахунку інших пенсій. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити саме із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Решта доводів апеляційної скарги не грунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати державної та додаткової пенсії.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2010 р. в частині строку нарахування і виплати підвищення змінити, зобов'язавши Управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які Л^араждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 1 січня 2009 року з «Вуванням вже проведених виплат.

В решті рішення залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді: