Справа № 22-а-26171/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

24 жовтня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів Іванової І.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порялку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою правління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області на ішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10.09.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити підвищення до пенсії, -

встановила:

У серпні 2010 р. позивач звернувся до суду з цивільним позовом, який мотивував тим, що він є постраждалим 4 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком. Крім того, він є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії "за віком, а також відповідно до ст.39 вказаного Закону як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на щомісячну грошову допомогу у розмірі мінімальної зарплати. Вказував, що відповідач виплачує йому додаткову пенсію та соціальну допомогу у меншому розмірі ніж встановлено законом, у зв»язку з чим просив визнати такі дії відповідача протиправними та зобов»язати відповідача нарахувати і виплатити соцільну допомогу та додаткову пенсію згідно вимог закону з 1 січня 2007 року.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10.09.2010 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні доплат до пенсії та зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову ^иенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з З серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 р. з урахуванням вже проведених виплат.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748-УІ від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ,

повязаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання законності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-УІ «Про внесення змін

>

до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цимю апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність ї обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач, як постраждалий 4 категорії від аварії на ЧАЕС має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, та як дитина війни має право на отримання державної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дпВ війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, визначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є дитиною війни та перебуває на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач як постраждалий 4 категорії має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за вікйік та як дитина війни має право на підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте вказані доплати до пенсії виплачувались позивачам у 2008 р. на підставі постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням його прав.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задовольнив позов в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. необгрунтовані, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри додаткової пенсії та підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким встановлено розмір додаткової пенсії у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші заперечення апеляційної скарги не грунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10.09.2010 р.залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до

Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : _________________

Судді : _________________ ________________