Справа № 0513/2276/2012
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2012-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0513/2276/2012
Справа № 2-а/0513/135/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради про стягнення грошових сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідача ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради про стягнення грошових сум на оздоровлення за 2005-2008 роки, в обґрунтування якого вказав, що з він є інвалідом 2-ї групи на обліку у відповідача. Відповідно до ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому передбачені щорічні компенсаційні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Тобто 2005р. 1328 грн. (332х4), 2006р. 1870 грн. (366х5), 2007р. 2055 грн. (411х5), 2008р. 2350 грн. (470х5). Проте, відповідач виплатив йому за 2005р. 21,50 грн., за 2006р. 120 грн., за 2007р. 120 грн., за 2008р. 120 грн. Таким чином, з урахуванням вже отриманих сум, відповідач йому повинен сплатити допомогу на оздоровлення за 2005-2008 роки у сумі 7221 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив суду, що інваліди-чорнобильці не мають строку давності для звернення до суду по соціальним виплатам, яким саме законом це вказано, він сказати не може, тому вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та надала суду письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні, де вказано, що позивач з приводу виплаченої йому допомоги на оздоровлення за 2005 рік звернувся до суду лише у грудні 2007 року, тобто з пропущенням встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) річного строку для звернення до адміністративного суду. Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 100 цього Кодексу, належним чином не зясував ставлення відповідача до пропущеного позивачем строку та, відповідно, не обговорив питання про наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку. Направлення позовної заяви на новий розгляд до суду I інстанції не відповідає вимогам частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства, а саме за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

З 16.03.2000 року позивач знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради як отримувач щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії. З 06.09.1996 року на термін безстроково йому була встановлена 3 група інвалідності по профзахворюванню, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а з 17.08.2006 року на термін безстроково 2 група інвалідності по захворюванню, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тож позивач, згідно статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі як інвалід ІІІ групи 4 мінімальних заробітних плати, а як для інвалід ІІ групи з 17.08.2006 року 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст.62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розяснення порядку застосування Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання місцевими органами влади та ін.

Згідно ст.63 Закону України № 796-12, фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу України, бюджетне законодавство складається з нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, прийнятих на підставі і на виконання цього Кодексу, закону про Державний бюджет на відповідний рік та інших законів України, що регулюють бюджетні відносини, передбачені Конституцією України.

Виходячи з існуючих фінансових можливостей, держава гарантує виплату зазначеної щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених у Постановах Кабінету Міністрів від 26.07.1996р. № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме:

- виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена для інвалідів ІІІ групи в розмірі 21,50 грн., а інвалідам ІІ групи в розмірі 26,70 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів від 26.07.1996 № 836. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивстановлені такі розміри щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам ІІІ групи 90 грн., а інвалідам ІІ групи 120 грн.

Щорічну допомогу на оздоровлення за 2005-2006 роки позивач отримав в розмірах відповідно до вищевказаних постанов Кабінету Міністрів (за 2005 21,50 грн. в 03.2005р., за 2006 120,00 грн. в 08.2006р., за 2007 120,00 грн. в 03.2007р.). Виплата на оздоровлення проводиться управлінням праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради по КПК 2501250 КЄКВ 1341 з р/р 1460.

Всі зазначені виплати позивач отримав в повному обсязі і вони були здійснені до набуття чинності Рішення Конституційного Суду № 6-рп від 09.07.2007 року тому, відповідно до ст.58 Конституції України, яка гласить, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, відповідають вимогам чинного законодавства. Вищевказаним Рішенням були визнані неконституційними норми восьми статей тільки Закону про Держбюджет на 2007 рік у тому числі і п.30 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Немає ніякого рішення щодо визнання недійсними Постанов Кабінету Міністрів № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також відповідно до п.37 ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік, дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати з метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом України Про Державний бюджет України на 2006 рік. Немає ніякого рішення щодо визнання статей Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рікнедійсними.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Субєкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень. Тобто діє принцип можна тільки те що дозволено. Для публічного права характерний специфічний юридичний порядок влади підпорядкування, згідно якого управління повинно здійснювати точну реалізацію вказівок влади, а всі інші особи підпорядковуватися їм. Повноваження Димитровського управління праці та соціального захисту населення визначені законом та носять імперативний характер. Згідно Положення про управління праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради визначення розмірів вищезазначених виплат не входить до компетенції управління. Також відповідно до абз.14 п.4, управління забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення.

Згідно ст.22 Бюджетного кодексу України, Головне управління праці та соціального захисту населення є головним розпорядником бюджетних коштів. ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради є розпорядником нижчого рівня (одержувачем). Головне управління отримує бюджетні призначення, доводить у встановленому порядку до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачів бюджетних коштів) відомості про обсяги асигнувань, забезпечує управління бюджетними асигнуваннями, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень та витрачанням бюджетних коштів.

Згідно ст.51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-яки зобовязання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобовязаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобовязань не можуть здійснюватися.

Згідно п.1 ст.24 Бюджетного кодексу України, для здійснення непередбачених видатків, що не мають постійного характеру і не могли бути передбачені при складанні проекту бюджету формується резервний фонд бюджету. Порядок використання коштів з резервного фонду бюджету визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення про виділення коштів з резервного фонду бюджету приймаються Кабінетом Міністрів України.

Слід зауважити, що невиконання управлінням праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради постанов Кабінету Міністрів, буде являтися прямим порушенням ст.117 Конституції України згідно якої Кабінет Міністрів в межах своєї компетенції видає постанови, які є обовязковими до виконання. Крім того, за порушення порядку виплат за рахунок державного бюджету чинним законодавством передбачена відповідальність у тому числі і кримінальна: ст.ст.210, 211 Кримінального кодексу України.

Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийнятті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили.

Єдиним законом України, який Конституція України виокремлює серед інших це закон про Державний бюджет. Зокрема, суттєві його відмінності полягають у тому, що згідно з Конституцією України, цей закон приймається щорічно та має визначений термін дії (ч.1 ст.96 КУ), субєктом права законодавчої ініціативи щодо цього Закону є тільки Кабінет Міністрів України (ч.2 ст.96 КУ). Крім цього, відповідною конституційною нормою чітко окреслено коло питань, які можуть бути врегульовані тільки цим законом. А саме, виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямовування цих видатків (ч.2 ст.95 КУ).

У липні місяці 2007 року, Конституційним Судом України було прийнято рішення щодо визнання неконституційними норми восьми статей Закону про Держбюджет України на 2007 рік щодо зупинення або обмеження пільг, компенсацій і гарантій, у тому числі і п.30 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і допомогу у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Це Рішення набуло чинності з 09.07.2007р. У другої частині цього рішення, а саме у абз.2 п.5 ч.2 Конституційний Суд зауважив, що Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Також на цьому пленарному засіданні було розглянуте питання щодо визнання неконституційної норми ст.101 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік, згідно якої Кабінету Міністрів України у 2007 році надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених бюджетними програмами. Але, згідно абз.2 п.7 ч.2 рішення № 6-рп від 09.07.2007 року, народні депутати України не навели правового обґрунтування тверджень щодо неконституційності цієї статті і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 2 статті 45 Закону України Про Конституційний Суд України- невідповідність конституційного подання вимогам, передбаченим Конституцією України, Законом України Про Конституційний Суд України. Така ж норма, а саме стаття 109 була передбачена Законом України Про Державний бюджет України на 2006 рік. Більш того у статті 73 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік, Кабінету Міністрів України знову надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Також, згідно п.11 ст.28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, внесені зміни до статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме текст статті 48, викладений у новій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Цей факт ще раз підтверджує те, що здійснення вищезазначених виплат Димитровським управлінням праці та соціального захисту населення на підставі Постанов Кабінету Міністрів № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиє правомірним і обґрунтованим. Тобто управління повинно здійснювати точну реалізацію вказівок влади. Питання щодо визначення розмірів компенсаційних виплат встановлених ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофине входить до компетенції Димитровського управління праці та соціального захисту населення.

У п.4 резолютивної частини рішення № 6-рп від 09.07.2007 року Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного кодексу України при підготовці, прийнятті та введені в дію закону про Державний бюджет України. Органи публічної влади та їх посадові особи повинні нести відповідальність за кожний прийнятий ними правовий акт, а також за кожні здійсненні ними дії чи бездіяльність.

Згідно п.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що управління праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради діяло правомірно в межах своїх повноважень, що підтверджується вищевикладеним, а також те, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів здійснюється виключно Верховною Радою, визначення розмірів компенсаційних виплат визначених у статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється Кабінетом Міністрів України, керуючись ст.ст.19, 58, ч.2 ст.95, ч.1 ст.96, ч.2 ст.96, ч.1 ст.117 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р., ст.101 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, п.37 ст.77 ст.109 Закону України Про Державний бюджет на 2006 рік, ст.73, п.11 ст. 28 р. ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, п.5 ч. 1 ст. 4, ст.22, п.1 ст.24, ст.51 Бюджетного кодексу України, ст.ст.62, 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996р. Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, просить у позові відмовити.

Крім цього, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку звернення до адміністративного суду відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 16.03.2000 року знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради як отримувач щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії. З 06.09.1996 року на термін безстроково йому була встановлена 3 група інвалідності по профзахворюванню, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а з 17.08.2006 року на термін безстроково 2 група інвалідності по захворюванню, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримав допомогу на оздоровлення за 2005р. у березні 2005р. у сумі 21,50 грн.; за 2006р. у серпні та вересні 2006р. у загальній сумі 120 грн.; за 2007р. у березні 2007р. у сумі 120 грн.; за 2008р. у січні 2008р. у сумі 120 грн. Вказані факти встановлені на підставі пояснень сторін, посвідчення, довідок відповідача (а.с.2-3, 42, 124).

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796ХІІ передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії другої групи інвалідності пять мінімальних заробітних плат, 3-ї групи інвалідності 4 мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст.67 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір щорічної допомоги на оздоровлення до липня 2005 року не збільшувався, в той час як Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово. Визначені наведеною постановою та постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розміри щорічних грошових виплат на оздоровлення значно нижчі за відповідні, передбачені ст.48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", кратні розміри мінімальної заробітної плати, і тому виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин суд застосував нормативний акт вищою юридичної сили Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХП.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав право на суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік.

Але, згідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк в редакції статті на час звернення до суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Доводи позивача що на нього не розповсюджується строк звернення до суду оскільки він є інвалідом-чорнобильцем і звертається за соціальними виплатами, не ґрунтується на законі, а тому суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за допомогою на оздоровлення за 2005 рік, а тому його вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.37 ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006р., дію абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофизупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати з метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом України Про державний бюджет України на 2006р..

Таким чином суд вважає, що у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік повинно бути відмовлено, оскільки дії відповідача відповідали законодавству.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р. визнаний неконституційним п.30 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007р.в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підпунктом 11 п.28 розділу ІІ Закону України про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, редакцію ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофивикладено в новій редакції, де вказано, що вказана допомога виплачується у порядку та розмірах, встановлених КМУ. Ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України згідно рішення КСУ від 22.05.2008р. № 10-рп/2008. Рішення КСУ мають перспективну дію, позивач отримав допомогу за 2007-2008 роки до прийняття відповідних рішень КСУ, а тому його вимоги за 2007-2008 роки задоволенню не підлягають, оскільки позивач, виплачуючи допомогу на оздоровлення, діяв в межах діючого законодавства на момент виплати.

Враховуючи ст.48 Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закони України: "Про Державний бюджет на 2005 рік", п.37 ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006р., п.30 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007р., п.13 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, рішення Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р., рішення Конституційного Суду України № 10рп-2008 від 22.05.2008р. та керуючись ст.ст.11, 86, 94, 97, 98, 99, 100, 158-163 КАС України

В И Р І Ш И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради про стягнення грошових сум на оздоровлення, відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін