Справа № 22-а-20128/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 ( І ) ОСОБА_1.
Доповідач Карнаух В. В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом 3та 2 групи через захворювання, яке повязане з роботами на ЧАЕС та відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами та доповненнями має право на пенсію, розмір якої не може бути нижчим, як вісім мінімальних пенсій за віком.

Оскільки відповідачем у зазначених перерахунках пенсії йому було відмовлено, просить суд визнати такі дії відповідача незаконними та такими, що обмежують його конституційні права; визнати за ним право і зобовязати відповідача зробити перерахунок державної пенсії та сплатити гроші за недотриману основну та додаткову пенсію в сумі 300 691 грн. за період 1999 по 2009рр.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Центрнально-Міському районі м.Кривого Рогу (надалі УПФУ) щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3А, неправомірною.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Центрнально-Міському районі м.Кривого Рогу провести ОСОБА_3 перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, інваліду 2 групи, у відповідності із вимогами ,встановленими ст.ст.50, п.4 ст. 54,п.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з розрахунку 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з 16.10.2008 року по 31.12.2009 року , з урахуванням сум, що ним отримані.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову та ухвалити нову постанову , якою у задоволені позову ОСОБА_3 відмовити.

УПФУ вважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин показник мінімального розміру пенсії за віком , встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія позивача фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, при винесенні постанови судом не зясовано чи були перераховані бюджетні кошти на рахунок УПФУ для виплати їх особам, що мають статус інваліда ЧАЕС та в якому розмірі ці видатки, що призвело до винесення необґрунтованої постанови.

В апеляційній скарзі позивач вважаючи постанову суду незаконною, просить змінити її, постановити нову постанову, якою зобовязати відповідача перерахувати та виплатити державну пенсію з 01 січня 2006 року до 27 липня 2007 року , як інваліду 3-ї групи у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, з 27 липня 2007 року - як інваліду 2-ї групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії з 01 січня 2006 року, як інваліду 3-ї групи у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, з 27 липня 2007 року, як інваліду 2-ї групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, а всього на суму 287 386 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Центрнально-Міському районі м. Кривого Рогу з 1999 року.

Згідно довідки МСЕК від 02.06.2005 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності , з 27.07.2007 року ІІ групі інвалідності безстроково по захворюванню, яке повязане з виконанням обовязків військової служби на ЧАЕС з втратою працездатності. У звязку із чим позивачу встановлено пенсію по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 50 Закону, в редакції від 06.06.1996, інвалідам 2 групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж Закону, в редакції від 06.06.1996, розмір пенсії для інвалідів 2 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету», Постанова Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не підлягають застосуванню, оскільки згідно з положеннями частини четвертої ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно- правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Застосування зазначених вище Постанов Кабінету Міністрів України істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставні також посилання відповідача в апеляційній скарзі на необхідність застосування положень ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» згідно яких, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щорічної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування строку позовної давності, оскільки в запереченні на позов відповідач наполягав на застосуванні ст. 99 КАС України під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

У звязку з чим висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з 1999 року до 16.10.2008 року , відповідає процесуальному законодавству, оскільки , як вбачається з матеріалів справи позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 16.10.2009 року, питання щодо поновлення пропущенного процесуального строку для звернення до суду з зазначеним позовом ним не ставилося.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та ОСОБА_3 - відхилити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: