Справа № 22-а-2378/11
Суддя: Березовенко Р. В.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22а-2378/2011 Головуючий у 1 інстанції Примаченко В.О. Доповідач в суді 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Білій Церкві Київської області про визнання дій неправомірними, зобов»язання проведення перерахунку доплати за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року позивачка звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква Київської області про зобовязання провести перерахунок доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в розмірі 625 грн. з 01.04.2009 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково, а саме зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква Київської області провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_2, згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно за період з 01.04.2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква Київської області подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України, як непрацюючий пенсіонер. Відповідно до паспорта позивача, вона зареєстрована та постійно проживає у м. Біла Церква.

Згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року місто Біла Церква віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5,20 грн.

Позивачка, оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала доплату значно нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік були призупинені в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ОСОБА_1 України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ОСОБА_1 Автономної Республіки Крим чи рішення ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» мінімальна заробітна права становить з 01.01.2009 року 605 грн., з 01.04.2009 року 625 грн., 01.07.2009 року 630 грн., з 01.10.2009 року 650 грн., з 01.11.2009 року 744 грн.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було доповнено вказаний Закон ст. 71, згідно за якою дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що Рішення Конституційного суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Оскільки Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, а Закон України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має особливу процедуру внесення до нього змін та доповнень, то при вирішення даного спору підлягають застосуванню ст.39 Закон України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положення зазначених вище законів про встановлення розміру пенсії, а не Законів України"Про державний бюджет України на 2008 рік та 2009 рік" і вищевказаної постанови КМУ, які скасовують та змінюють обсяг прав і обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими Законами України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі передбаченому Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік".

Позивачка має право на доплату до пенсії за проживання на території посиленого радіоактивного забруднення в розмірі заробітної плати, передбаченої Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" починаючи з 01.04.2009 року в розмірі визначеному в Законах про державний бюджет України на відповідний рік.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква про зобовязання відповідача провести перерахунок доплати до пенсії - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200, 205-206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Біла Церква залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2010 року - без змін.

Копію рішення суду апеляційної інстанції надіслати особам, які беруть участь у справі, протягом трьох днів з моменту підписання постанови або ухвали суду апеляційної інстанції, згідно ч. 3 ст. 197 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: А.С.Сержанюк

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_3