Справа № 2а/0370/2031/11
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2031/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Курбаю О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1) ОСОБА_2,

представника відповідача 2) ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2011р., стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 118 250грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, транспортні засоби реєструються за юридичними і фізичними особами, а тому підприємцем ОСОБА_4 правомірно віднесено до податкового кредиту витрати на купівлю транспортних засобів, оскільки останні використовуються в його господарській діяльності. Крім того, позивач зазначено, що необхідними умовами для включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту є придбання матеріального активу та використання його в господарській діяльності, які ним дотримані, а наявність відємного значення та фактична сплата податку отримувачем товару у попередніх податкових періодах постачальнику таких товарів є підставою для бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Позивач вказує, що відповідні норми Цивільного кодексу України субєктом права приватної власності визначають фізичну чи юридичну особу, тобто законодавство не відокремлює майно фізичної особи від майна субєкта підприємницької діяльності, а чинне законодавство України не передбачає реєстрацію права власності на транспортний засіб за фізичною особою підприємцем.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснив, що позивач надає послуги з внутрішнього і міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом загального користування, має необхідні дозвільні та реєстраційні документи, придбання транспортних засобів (вантажних автомобілів та напівпричепів) здійснювалося позивачем в межах його господарської діяльності, контракти на придбання укладались належним чином, майно було прийнято позивачем відповідно до актів приймання передачі основних засобів, обліковано згідно з інвентарними картками, розрахунки проведені в повному обсязі, використання транспортних засобів в господарській діяльності позивача підтверджується подорожніми листами,заявками на надання транспортних засобів, актами виконаних робіт тощо.

Відповідач ОСОБА_5 МДПІ у запереченні на позовну заяву від 09 серпня 2011 року та представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили, обґрунтовуючи тим, що до податкового кредиту приватного підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортним засобам, придбаним та зареєстрованим лише на субєкта господарювання (а не на фізичну особу громадянина ОСОБА_4О.) за умови використання їх в оподатковуваних операціях, а тому вважають, що сума ПДВ в розмірі 118 250грн., сплачена при придбанні вантажного автомобіля, причепа тентованого, напівпричепа відкритого, екскаватора гусеничного, автонавантажувача, неправомірно включена позивачем до складу податкового кредиту за лютий 2011 року та, відповідно, не підтверджено правомірність визначення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з ПДВ за березень 2011 року в сумі 118 250грн.

ГУДКУ у Волинській області у своїх поясненнях та представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнали, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 МДПІ не подавались висновки щодо відшкодування ПДВ підприємцю ОСОБА_4 за березень 2011 року, а тому відшкодування не проводилось.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов. При цьому судом враховано наступне:

Судом встановлено, що в період з 07.07.2011р. по 13.07.2011р. ОСОБА_5 МДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з питань правильності визначення суми відємного значення та достовірність нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року, про що складено акт №391/17- від 14.07.2011р.

Вказаним актом встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого фізичною особою підприємцем в уточнюючому розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість за березень 2011 року завищено суму бюджетного відшкодування на 118 250грн.

На підставі акту перевірки ОСОБА_5 МДПІ 20.07.2011р. винесено податкове повідомлення-рішення: №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування по ПДВ у сумі 118 250грн. за березень 2011 року та нарахована штрафна санкція у розмірі 1грн.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, мас від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем придбано та сплачено ПДВ по транспортних засобах:

- згідно вантажно-митної декларації №205000021/2011/002205 від 21.02.2011р. з вартості придбаного у фірми «Wilmet Trucks s.a.» вантажного фургона марки RENAULT, модель MIDLUM 180 DCI, шасі №VF644AE000003347, колір жовтий, б/в, рік виготовлення 2004, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, придбаного згідно контракту №101003 від 05.01.2011 p., сплачено податку на додану вартість 17 776грн.36коп.;

- згідно вантажно-митної декларації №205000021/2011/002311 від 23.02.2011р. з вартості придбаного у фірми «NNH Niedersachsischer Nutzfahrzeug - Handel GmbH&Co.KG V» причепа тентованого, марки «Н & W», модель «HWTRAS2494», шасі №W09TPS32450H49119, колір синій, б/в, рік виготовлення 2005, державний реєстраційний номер АС 9255 XX, придбаного згідно контракту №010672 від 08.12.2010p., сплачено податку на додану вартість 11 809грн.43коп.;

- згідно вантажно-митної декларації №205000021/2011/002315 від 23.02.2011р. з вартості придбаного у фірми «Nutzfahrzeughandel Richard Reifsohneider» напівпричепа відкритої низькорамної платформи, марки «FAYMONVILLE», модель STBZ-4V, шасі №YA9TL465G92113073, колір червоний, б/в, рік виготовлення 1992, державний реєстраційний номер АС 1238 XT, придбаного згідно контракту №10017841 від 13.12.2010 p., сплачено податку на додану вартість 31 608грн.68коп.;

- згідно вантажно-митної декларації №205060001/2011/001390 від 24.02.2011р. з вартості придбаного у фірми «AIRICH AUTOMOBILE» екскаватора гусеничного LIEBHERR, модель 902 LITRONIK, шасі №364 3109, колір жовтий, б/в, рік виготовлення 1995, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, придбаного згідно контракту №1233 від 25.01.2011p., сплачено податку на додану вартість 20 203грн.

- згідно вантажно-митної декларації №205060001/2011/001350 від 23.02.2011р. з вартості придбаного у фірми «RUK.0 GmbH Baumaschinen» телескопічного навантажувача колісного, марки KOMATSU WH716, серійний номер 395F70232, колір жовтий, б/в, рік виготовлення 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, придбаного згідно контракту №10/15058/01971 від 20.12.2010 p., сплачено податку на додану вартість 36 852грн.91коп.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 дотримані вимоги чинного законодавства щодо визначення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, так як дані, внесені ним в уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданий 01.07.2011р. до декларації за березень 2011 року відображають господарську діяльність і є достовірними, що підтверджується даними, відображеними у ВМД №205000021/2011/002205 від 21.02.2011р., №205000021/2011/002311 від 23.02.2011р., №205000021/2011/002315 від 23.02.2011р., №205060001/2011/001390 від 24.02.2011р., №205060001/2011/001350 від 23.02.2011р.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що до складу податкового кредиту приватного підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованим лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, передбачено реєстрацію транспортних засобів лише за юридичними або фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені Податковим кодексом України.

Статтею 2 Господарського Кодексу України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання.

Згідно статті 55 ГК України: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, право власності на майно повинно реєструватись за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем.

Частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 128 Господарського Кодексу України встановлено, що громадянин - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, на яке відповідно до Закону може бути звернено стягнення.

Таким чином, до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, можливе включення сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням транспортних засобів (тягачів, причепів, напівпричепів), за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат і відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Загальний порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість як для юридичних осіб, так і для фізичних осіб, зареєстрованих платниками ПДВ, регламентується статтею 198 Податкового кодексу України.

При цьому, особливих умов для формування податкового кредиту та визначення дати податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку, вищезазначеним Законом не передбачено.

Разом з цим, включення до податкового кредиту сум податку, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням транспортних засобів, можливе за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

З матеріалів справи вбачається, що використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності підприємцем ОСОБА_4 підтверджується актами приймання в експлуатацію транспортних засобів, подорожнім листом, рахунком-фактурою, актом здачі-прийняття робіт, договором оренди будівельної техніки з оператором.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що транспортні засоби - вантажний фургон марки RENAULT, модель MIDLUM 180 DCI, причеп тентованого, марки «Н & W», модель «HWTRAS2494», напівпричеп відкритої низькорамної платформи, марки «FAYMONVILLE», модель STBZ-4V, екскаватор гусеничний LIEBHERR, модель 902 LITRONIK та телескопічний навантажувач колісний, марки KOMATSU WH716, які придбані фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 у нерезидента та ввезені на митну територію України у лютому 2011 року згідно з ВМД №205000021/2011/002205 від 21.02.2011р., №205000021/2011/002311 від 23.02.2011р., №205000021/2011/002315 від 23.02.2011р., №205060001/2011/001390 від 24.02.2011р., №205060001/2011/001350 від 23.02.2011р. (у всіх документах на придбання транспортного засобу та ВМД зазначено покупцем субєкта господарювання), використовується позивачем у його господарській діяльності.

Крім того, перевіркою також встановлено, що вказані транспортні засоби були зареєстровані в ОСОБА_5 МРЕВ ВДАІ УМВС України у Волинській області з видачею відповідних свідоцтв про реєстрацію машин за фізичною особою ОСОБА_4, а не за субєктом господарювання. Податок на додану вартість в розмірі 118 250грн., сплачений при ввезенні вказаних транспортних засобів на митну територію України був сплачений до бюджету в повному обсязі під час їх розмитнення та був включений до податкового кредиту з податку на додану вартість і відображений у податковій звітності за березень 2011 року (з урахуванням поданого в липні 2011 року уточнюючого розрахунку).

В акті перевірки зазначено, що формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування по зазначених господарських операціях не відповідає вимогам підпункту «а» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого фізичною особою підприємцем в уточнюючому розрахунку за березень 2011 року завищено суму бюджетного відшкодування на 118 250грн.

Судом встановлено, що позивач з 19.09.2003р. зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 № 356251, перебуває на обліку як платник податків у ОСОБА_5 МДПІ, є платником податку на додану вартість відповідно до виданого 05.04.2006р. ОСОБА_5 МДПІ Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 53435135. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 14.02.2011 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 серед іншого здійснює такі види діяльності, як організація перевезення вантажів, діяльність автомобільного вантажного транспорту, оренда будівельної техніки з оператором, оренда будівельних машин та устаткування.

З матеріалів справи вбачається, що господарські операції відображені позивачем у бухгалтерському обліку як придбання основних засобів з присвоєнням інвентаризаційних номерів, що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів №103, № 104, №105, №112, №117. Для обліку вводу транспортних засобів, дорожньо - будівельної техніки в експлуатацію позивачем оформлено приймання основних засобів актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів на кожний окремий транспортний засіб.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції; транспортні засоби, що належать фізичним особам підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. За такими правилами ОСОБА_5 ВРЕР ВДАІ УМВС України у Волинській області зареєстровані за фізичною особою ОСОБА_4 вантажний фургон марки RENAULT, модель MIDLUM 180 DCI, причеп тентованого, марки «Н & W», модель «HWTRAS2494», напівпричеп відкритої низькорамної платформи, марки «FAYMONVILLE», модель STBZ-4V.

Процедура відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі в тексті Порядку машини), здійснення інших заходів, повязаних з реєстрацією та веденням обліку машин передбачена Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 року. Пунктом 6 цього Порядку визначено, що машина реєструється за її власником як за юридичною або фізичною особою. За фізичною особою підприємцем машина реєструються як за фізичною особою. Згідно із вимогами зазначеного Порядку Інспекцією державного технічного нагляду у ОСОБА_5 районі за фізичною особою ОСОБА_4 зареєстровані такі машини: телескопічний навантажувач колісний, марки KOMATSU WH716, екскаватор гусеничний LIEBHERR, модель 902 LITRONIK, .

Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтві про реєстрацію машини не може зазначатися як їх власник фізична особа підприємець, оскільки чинним законодавством чітко передбачено, що за фізичною особою підприємцем транспортні засоби та машини реєструються як за фізичною особою.

Статтею 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Отже, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит по операціях з придбання транспортних засобів (машин), якщо були дотримані умови його формування, визначені нормами Податкового кодексу України та не позбавляє права такого платника податків на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Враховуючи встановлені обставини справи, та виходячи зі змісту наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_5 МДПІ помилково зроблені висновки про завищення позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у березні 2011 року на суму 118 250грн., а тому податкове повідомлення - рішення № /0 від 28.07.2010р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно пункту 200.17. статті 200 Податкового кодексу України єдиним джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Пунктом 2 статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 09.07.2008 року № 609, повернення за рішенням суду надмірно та/або помилково сплачених до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться органами Державного казначейства.

Оскільки відповідачем ОСОБА_5 МДПІ не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення № /0 від 28.07.2010р., суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_5 МДПІ № /0 від 28.07.2010р. та стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 118 250грн.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення увалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 185грн.90коп., сплачений згідно платіжного доручення №770 від 22.07.2011 року .

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції № від 20 липня 2011 року про зменшення підприємцю ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 118 250грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь підприємця ОСОБА_4 бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за березень 2011 року в розмірі 118 250грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь підприємця ОСОБА_4 1 185грн.90коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 17 серпня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук