Справа № 2а/0370/1958/11
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/1958/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Курбаю О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції до відкритого акціонерного товариства «АТП-10706» про визнання правомірними нарахування та сплати податкового зобовязання із застосуванням звичайної ціни,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська міжрайонна державна податкова інспекція звернулася з адміністративним позовом до відкритого акціонерного товариства «Ковельське АТП-10706» про визнання правомірним за результатами планової виїзної перевірки нарахування та сплату податкового зобовязання із застосуванням звичайної ціни по податку на додану вартість в сумі 53 042грн., в тому числі штрафної санкції в розмірі 10 608грн.

В звязку з усним уточненням представника відповідача, судом зазначено його вірну назву відкрите акціонерне товариство «АТП-10706».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство для підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.04.2009р. з ТзОВ «Негабарит» та визначення вартості продажу використано висновок про вартість майна, виданого ТзОВ «Волинь-експерт», термін дії якого закінчився, а тому звичайною ціною при реалізації основних засобів, зокрема котельні, є залишкова (балансова) вартість, яка згідно даних бухгалтерського обліку становить 273 372грн.65коп., в той час як продаж здійснено по ціні 61 200грн. (без ПДВ) , відповідно при здійсненні операції з продажу котельні в квітні 2009 року за ціною нижчою за звичайну, товариством занижено базу оподаткування податком на додану вартість на 211 152грн.65коп., внаслідок чого занижено податкове зобовязання з ПДВ за квітень 2009 року на 42 434грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Крім того, представник зазначив, що в даному випадку наявний факт умисного продажу обєкта нерухомості за заниженою ціною з метою зменшення податкового зобовязання з ПДВ.

Відповідач у своїх запереченнях та представники відповідача в судових засіданнях просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- в даному випадку база оподаткування ПДВ повинна визначатись. виходячи з ціни договору, а не балансової вартості майна;

- проведена експертна оцінка майна ґрунтувалась на інформації про ціни продажу подібного майна, після проведення даної оцінки підприємство не проводило роботи по реконструкції та ремонту обєкту нерухомості котельні, а тому вартість зменшилась в результаті фізичного та морального зносу;

- при продажі будівлі котельні підприємством було знято встановлене електрообладнання, яке згодом було оприбутковано згідно акта у вересні 2009 року, відповідно при продажу визначена менша її вартість, зокрема та, що зазначена у висновку про вартість майна від 12.05.2008р., а не балансова.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає. При цьому судом встановлено наступне:

22.04.2009р. між відкритим акціонерним товариством «АТП-10706» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Негабарит» (покупець) укладено договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, а саме: дільниці по ремонту ГМП та котельні.

Відповідно до п.2.1 Договору продаж дільниці по ремонту ГМП та котельні за домовленістю сторін вчинено за 137 666грн.40коп., в тому числі: дільниці по ремонту ГМП 64 226грн.40коп. (в т.ч. ПДВ 10 704грн.40коп.) та котельні 73 440грн. (в т.ч. ПДВ 12 240грн.).

В той же час, пунктом 2.2. Договору констатовано, що балансова вартість відчужуваного нерухомого майна, згідно довідки №127 від 16.04.2009р. становить: дільниці по ремонту ГМП 3 733грн.84коп. та котельні 200 976грн.

З 28.01.2011р. по 13.03.2011р. Ковельською МДПІ проведено планову виїзну перевірку ВАТ «АТП-10706» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008р. по 30.09.2010р., про що складено акт від 18.03.211р. №164/23-05461119.

В результаті перевірки встановлено ряд порушень, вчинених ВАТ «АТП-10706», в тому числі порушення п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 42 434грн., в тому числі за квітень 2009 року в сумі 42 434грн.

Висновки перевірки ґрунтуються на тому, що ВАТ « АТП-10706» база оподаткування податком на додану вартість при реалізації котельні за договором купівлі-продажу від 22 квітня 2009 року визначена в сумі 61 200грн. відповідно до Висновку про вартість майна, виданому ТзОВ «Волинь-експерт» 12 травня 2008 року, строк дії якого на момент продажу вже закінчився. Водночас за даними бухгалтерського обліку залишкова вартість котельні становить 273 372грн.65коп., що підтверджується записом в. бухгалтерському обліку при відображенні залишкової вартості необоротних активів в квітні 2009 року по Д-т бал.рах. 976 «Списання необоротних активів» та К-т бал.рах.103 «Будинки та споруди» на суму 277 106грн.49коп. (з них залишкова вартість котельні 273 372грн.65коп.) і в даному випадку саме залишкова вартість повинна бути визначена базою оподаткування ПДВ, оскільки, з метою оподаткування, чистою вартістю реалізації основних засобів є їх залишкова вартість основних засобів у бухгалтерському обліку, яка прирівнюється до звичайної ціни. При визначенні податкових зобов'язань з податку на додану вартість за операціями з продажу основних фондів підприємству необхідно було застосовувати звичайні ціни у відповідності до п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. (далі Закон України №168/97-ВР).

Згідно з п.4.1 ст.4 Закону України №168/97-ВР база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Відповідно до пп.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994р. (далі Закон України №334/94-ВР) якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору; якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Підпунктом 1.20.51 п.1.20 ст.1 Закону України №334/94-ВР визначено, що якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни «справедлива вартість», «ринкова вартість» та «чиста вартість реалізації», які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна і майнових прав, прирівнюються до терміну «звичайна ціна», визначеного цим Законом.

Висновки податкового органу щодо необхідності застосування до даних правовідносин саме пп. 1.20.51 даного Закону обґрунтовані тим, що висновок про вартість майна, складений 12.05.2008р. ТзОВ «Волинь-експерт» на момент укладення договору купівлі-продажу у квітні 2009 року є недійсним, оскільки минуло більше 6 місяців з дня його затвердження.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавством передбачено 2 види кінцевих документів за результатами оцінки майна звіт про оцінку майна, що складається суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору та акт оцінки майна, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Ковельською МДПІ при проведенні перевірки зроблено посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики оцінки майна» від 10 грудня 2003 р. №1891 (далі Методика), у відповідності з нормами якої строк дії висновку про вартість майна, складений 12.05.2008р. ТзОВ «Волинь-експерт» - 6 місяців.

Згідно з абз.1 п.22 Методики акти оцінки майна, акти оцінки часток (паїв, акцій), складені для цілей приватизації (корпоратизації), для реєстрації статуту відкритих акціонерних товариств, підписання договору купівлі-продажу майна, крім пакетів акцій відкритих акціонерних товариств, оголошення умов продажу майна, у тому числі повторного продажу, дійсні протягом шестимісячного строку від дати їх затвердження.

Однак, дана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки у ній йдеться мова не про звіт про оцінку майна, який і було складено ТзОВ «Волинь-експерт», а саме про акт оцінки майна, який затверджується керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

В даному випадку підлягає до застосування п.26 Методики, який визначає, що строк дії висновку про вартість майна, складеного для інших випадків проведення оцінки майна, що передбачаються цією Методикою, може визначатися відповідними органами, що використовують результати цієї оцінки.

Враховуючи, що Ковельська МДПІ не є органом, що має право визначати строк дії висновку про вартість майна, хоча й використовує результати цієї оцінки, суд вважає, що товариством правомірно, при визначенні бази оподаткування податком на додану вартість взято за основу висновок про вартість майна згідно зі звітом про оцінку майна від 12.05.2008р., який визначав вартість котельні у розмірі 61 200грн. В даному випадку ціна котельні, зазначена у договорі купівлі-продажу від 22 квітня 2009 року є звичайною ціною, яка відповідає рівню справедливих ринкових цін.

За таких обставин, суд не визнає правомірним проведене Ковельською МДПІ за результатами планової виїзної перевірки ВАТ «АТП-10706» нарахування та сплату податкового зобовязання із застосуванням звичайної ціни по податку на додану вартість в сумі 53 042грн., в тому числі штрафної санкції в розмірі 10 608грн., а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Законів України «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про податок на додану вартість», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики оцінки майна», суд

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 17 серпня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук

ПОСТАНОВИВ:

< Текст >