Справа № 22-а-23042/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

26 вересня 2011 року м.Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Суханової Є.М.,

судців Іванової І.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Василькові на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2009 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Василькові Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити пенсію, -

встановила:

У серпні 2010 р. позивач звернувся до суду із цивільним позовом, який мотивував тим, що він є інвалідом 1 групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катстрофою та потерпілим 1 категорії від аварії на ЧАЕС і відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, " заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком. Вказував, що відповідач виплачує йому державну та додаткову пенсію у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просив визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити державну та додаткову пенсії з 3 червня 1997 р. по день прийняття рішення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2010 р. позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку державної і додаткової пенсії протиправними та зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 05.08.2007 р. по

31.12.2007р. та з 22.05.2008 р. по 14.09.2010 р.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід 1 групи та потерпілий 1 категорії від аварії на ЧАЕС, має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам спрйви'і вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи - категорія 1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ, отримує пенсію як інвалід ЧАЕС 1 групи і відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»^Р редакції станом на 31.12.2007р.) має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

Проте основна і додаткова пенсії виплачувалися позивачу протягом 2008-2009 року згідно постанов КМУ № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 р. у меншому розмірі в фіксованих сумах, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Судом першої інстанції правильно враховано, що Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік (пункт 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») було внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких основна і додаткова пенсії учасникам ліквідації наслідків авар|^ на ЧАЕС починаючи з 01.01.2008 р. виплачується в порядку та розмірах, встановлений^ КМ України.

Рішеннями Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано неконституційними положення п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік відповідно, оскільки такі зміни звужують обсяг прав на соціальний захист ліквідаторів та потерпілих від аварії на ЧАЕС.

Також суд першої інстанції правильно врахував, що Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік, яким було змінено розміри державної і додаткової пенсії, в період з з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. був чинним і підлягав виконанню, як такий, що прийнятий пізніше в часі, у зв»язку з чим мав пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», органи, уповноважені на здійснення виплати пенсії, виплачуючи підвищення згідно вказаного закону, в цей період діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задовольнив позов в межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму розрахунку пенсії для інвалідів ЧАЕС 2 групи, потерпілих 1 категорії необгрунтовані, оскільки законодавство чітко встановлює розмір додаткової пенсії як величину кратну мінімальній пенсії за віком.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.З ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальну розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсі1 призначених згідно з цим Законом, і не може бути застосований для розрахунку інших пенсій. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити саме із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 р. необгрунтовані, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри підвищень до пенсії дітям війни в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено розмір надбавки до пенсії у відсотковому відношенні до мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Решта доводів апеляційної скарги не грунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2748- VI від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-VI «Про внесення змін до розділу XII'«Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Василькові Київської області відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2010 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : _________________

Судді : _________________ ________________