Справа № 2а/0370/2894/11
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2011 року < год:хв > Справа № 2а/0370/2894/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Іванчуку О.В.,

за участю прокурора Бондарчук О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом Прокурора Рожищенського району до Копачівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рожищенського району звернувся з адміністративним позовом до Копачівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 5/11 від 12.01.2011 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що прокуратурою проведено перевірку з приводу законності рішення Копачівської сільської ради. В ході перевірки було встановлено, що сесією Копачівської сільської ради від 12.01.2011 року прийнято рішення № 5/11. Пунктом 3 даного рішення ОСОБА_1 тимчасово відмовлено у затвердженні проекту землеустрою в зв'язку з тим, що вказаний громадянин приписаний (фактично не проживає) на території Копачівської сільської ради менше 3 років, а згідно рішення сесії від 29.01.2010 року № 36/6 п.З «земельні ділянки надаються під житлове будівництво без внесення інвестиційних коштів особам, які проживають на території сільської ради не менше 3 років». Даним рішенням також запропоновано ОСОБА_1 залучити інвестиційні кошти на розвиток сільської ради в термін до чергової сесії сільської ради.

На вище вказане рішення, прокуратурою району 16.02.2011 року принесено протест, який згідно повідомлення Копачівської сільської ради № 541 від 11.10.2011 року відхилений. Посилаючись на те, що відповідно до ч.4 ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення протесту, прокурор може звертатися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Вважає, що зазначене рішення суперечить закону і підлягає скасуванню, бо прийняте з порушенням Конституції та Земельного Кодексу України, оскільки не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того, вказане рішення суперечить вимогам ст. 118 ЗК України, оскільки цією нормою закону, як і іншим чинним законодавством, не передбачено внесення інвестиційних коштів та терміну реєстрації місця проживання як обов'язкових умов надання земельних ділянок, а підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Копачівської сільської ради № 5/11 від 12.01.2011 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво».

В судовому засіданні прокурор уточнила позовні вимоги та просить суд скасувати пункт 3 рішення № 5/11 від 12.01.2011 року, щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1. Позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач на розгляд справи не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, із наступних підстав.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративний судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичною особою та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (надалі - Закон України № 280/97-ВР) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 вищевказаного Закону, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України № 280/97-ВР, від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Судом встановлено, що Копачівською сільською радою 12.01.2011 року прийнято рішення № 5/11 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво», яким розглянувши проект землеустрою гр. ОСОБА_1: 1. Тимчасово відмовлено у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 в звязку з тим, що вказаний громадянин прописаний (фактично не проживає) на території Копачівської сільської ради менше 3 років, а згідно рішення сесії від 29.01.2010 року № 36/6 п.3 «Земельні ділянки надаються під будівництво без внесення інвестиційних коштів особам, які проживають на території сільської ради не менше 3 років; 2. Запропонувати гр. ОСОБА_1 згідно рішення сесії № 24/4 від 20.11.2008 року № 24/4 п. 3 залучити інвестиційні кошти на розвиток сільської ради в термін до чергової сесії сільської ради; 3. Розгляд проектів перенести на чергову сесію сільської ради.

На вказане рішення Рожищенською прокуратурою 16.02.2011 року № 13-288 вих.11 принесено протест.

Рішенням Копачівської сільської ради № 541 від 11.10.2011 року протест прокурора відхилено.

Відповідно до ч. 4 ст.21 Закону України «Про прокуратуру», у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Частиною 1 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 118 Земельного кодексу України відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору, шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З системного аналізу вищевказаного рішення Копачівської сільської ради вбачається, що воно направлено на відмову у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 в звязку з тим, що вказаний громадянин прописаний на території сільської ради менше 3-х років та запропоновано останньому внески інвестиційні кошти на розвиток сільської ради, що на думку суду є порушенням наведених конституційних норм (статей 14, 24 Конституції України).

Крім того, вказане рішення суперечить вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки цією нормою закону, як і іншим чинним законодавством, не передбачено внесення інвестиційних коштів та терміну реєстрації місця проживання як обов'язкових умов надання земельних ділянок, а підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів.

Згідно інформації управління Держкомзему у Рожищенському районі від 17.08.2011 вбачається, що рішення Копачівської сільської ради № 5/11 від 12.01.2011 прийнято з порушенням ст. ст. 40, 118 п. 9 Земельного кодексу України, оскільки сільська рада згідно даної норми кодексу у двотижневий строк з дня отриманого погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в межах норм, визначеним Земельним Кодексом України.

Системний аналіз цих конституційних і законодавчих положень свідчить про відсутність права у осіб, прописаних на території сільської ради менше 3-х років на отримання земельної ділянки індивідуального житлового будівництва.

Проаналізувавши нормативно-правові акти, які регламентують порядок, підстави для отримання земельної ділянки у власність, суд приходить до висновку, що зміст рішення Копачівської сільської ради № 5/11 від 12.01.2011 року які складають предмет позову, суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, адже п.3 даного рішення виходять за межі Конституції та законів України, порушують права та інтереси гр. ОСОБА_1 гарантовані Конституцією та законами України, який є учасником відповідних правовідносин.

Крім того, суд підкреслює, що субєкт владних повноважень повинен використовувати повноваження виключно з метою, з якою вони надані.

Суд також враховує, що рішення, дії субєкта владних повноважень не можуть бути упередженими, тобто здійснюватися дискримінаційна через власний, у тому числі фінансовий, корпоративний інтерес. Приймаючи рішення по справі або вчинюючи дію, субєкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може проявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього субєкта, визначених законом. Субєкт владних повноважень зобовязаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Пунктом 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним в судовому порядку є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності прийняття рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво, не представив суду доказів законності відмови у затвердженні проекту землеустрою та не надав суду матеріалів, що були взяті ним до уваги при прийняті відповідного рішення.

Згідно ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підстави, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин суд вважає, що рішення органу місцевого самоврядування Копачівської сільської ради № 5/11 від 12.01.2011 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» прийняте не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Земельним Кодексом України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже, його слід визнати незаконним та скасувати.

Відповідно ч.4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 3,11,17,71,94,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 24 Конституції України, ст.ст. 40, 118 Земельного Кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.3 рішення Копачівської сільської ради № 5/11 від 12.01.2011 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво», щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 22 листопада 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський