Справа № 372/3395/15-а
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3395/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 серпня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач зазначав, що Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII його було звільнено з посади судді Апеляційного суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку. Згідно наказу голови Апеляційного суду Київської області № 317 від 12 грудня 2014 року позивач, як суддя, перебував у щорічній черговій відпустці з 05 по 16 січня 2015 року. 17 січня 2015 року після відпустки, на підставі Постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25.12.2014 р. «Про звільнення суддів» та після виключення зі штату Апеляційного суду Київської області, йому були надані документи про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для пред'явлення в Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області. 20 січня 2015 року позивачем до Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області були подані документи про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Постановою суду відповідача було зобов'язано провести перерахунок довічного грошового утримання. 26.07.2015 року позивачу стало відомо, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області йому було нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 70 відсотків. 28.07.2015 року він звернувся до відповідача з проханням зробити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати. Листом начальника Управління Пенсійного Фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області від 04.08.2015 року позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Посилаючись на вищевказане, позивач просить суд визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язати УПФУ в м. Обухові та Обухівському районі Київської області провести з 01 лютого 2015 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків, виходячи із суддівської винагороди судді Апеляційного суду Київської області, який працював на відповідній посаді починаючи з 01.02.2015 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву по розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Представник відповідача Савчук Т.В. в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, посилаючись на відповідність рішень посадових осіб відповідача чинному законодавству.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали матеріали справи, оцінивши всі подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Київської області у зв'язку з поданням заяви про відставку, тобто статус судді у відставці позивач набув 25.12.2014 року, маючи стаж роботи на посаді судді більше 27 років.

Постанова Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року «Про звільнення суддів» надійшла до канцелярії Апеляційного суду Київської області 06 січня 2015 року вх.№ 160/15.

Згідно наказу голови Апеляційного суду Київської області № 317 від 12 грудня 2014 року позивач, як суддя, перебував у щорічній черговій відпустці з 05 по 16 січня 2015 року.

17 січня 2015 року після відпустки, на підставі Постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25.12.2014 р. «Про звільнення суддів» та після виключення зі штату Апеляційного суду Київської області, йому були надані документи про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для пред'явлення в Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2015 року, суддівська винагорода ОСОБА_1 становить 18 270, 00 грн., однак нарахування такої винагороди станом на час набуття ним статусу судді у відставці проводилось із розрахунку 22 766 грн. 60 коп., але виплати обмежувались в силу певних норм законодавства.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області позивачу ОСОБА_1 було нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків.

04 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 60 відсотків на 70 відсотків, оскільки був звільнений з посади судді Апеляційного суду Київської області у відставку Постановою Верховної Ради України 25 грудня 2014 року, а зміни до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків були внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, тобто після його звільнення у відставку.

Листом начальника Управління Пенсійного Фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із посиланням на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці визначається статтею 138 Закону, згідно якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області провести з 01 лютого 2015 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання без обмежень виплати ОСОБА_1 в розмірі 70 відсотків, виходячи із суддівської винагороди судді апеляційного суду Київської області, який працював на відповідній посаді станом на грудень 2014 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області позивачу ОСОБА_1 було нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 70 відсотків.

28 липня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати в розмірі 22 776 грн. 60 коп..

Листом начальника Управління Пенсійного Фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області від 04.08.2015 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із посиланням на те, що діюче законодавство не передбачає перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При надання правової оцінки спору суд враховує наступне.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпеченості діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року із наступними змінами і доповненнями.

Гарантії незалежності суддів закріпленні зокрема, у ч.4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якої незалежність судді забезпечується: окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Частиною 2 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», або пенсії, передбаченої іншими законами України.

Як вбачається з доводів сторін та матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70 відсотків від 18270 грн. (з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» із змінами, внесеними Законом № 1622-VII від 31 липня 2014 року, відповідно до яких максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати).

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч.4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Відповідно до частини третьої ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VIвнесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст. 126 Основного Закону України, та вказано, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Проте Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VIІ знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, які набрали чинності з 01 квітня 2014 року, та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

В подальшому Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIІ знову внесено зміни до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, які набрали чинності з 01 січня 2015 року та встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Саме вказаною нормою керувався відповідач при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу.

Вказані дії відповідача щодо розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу у розмірі 70 відсотків заробітної плати судді та щодо застосування при розрахунку заробітної плати у розмірі 18270 грн. з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» із змінами, внесеними Законом № 1622-VII від 31 липня 2014 року, відповідно до яких максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 15 розмірами мінімальної заробітної плати, суд вважає протиправними, оскільки вони призвели до зниження досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, не узгоджуються з конституційними положеннями про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечать ст. 22 та ст. 126 Конституції України.

Вирішуючи вказаний спір суд також враховує, що на час подання позивачем заяви про відставку та виникнення у органу, що його обрав, передбаченого ст. 126 Конституції України обов'язку щодо звільнення позивача, діяла ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, яка передбачала право позивача (з урахування його стажу роботи на посаді судді) на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у заниженому розмірі, а також достатність підстав для судового захисту порушених прав позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити передбачений позовом перерахунок.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, тим самим відповідач повинен був ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають значення для правильного вирішення конкретного питання, але він цього не вчинив.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність свого рішення, не навів переконливих обґрунтувань своєї правової позиції, тому порушені права та законні інтереси позивача підлягають судовому захисту.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, доводи позову ґрунтуються на чинному законодавстві та узгоджуються із наявними у справі доказами, заперечення відповідача суперечать принципу верховенства права та нормам Конституції України, тому позов слід задовільнити повністю.

Керуючись статтями 3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 57, 58, 68, 92 Конституції України, статтями 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 86, 99, 100, 159 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.01.2011 року № 381/2011, статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 %.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків заробітної плати у розмірі 22 776 грн. 60 коп. згідно довідки Апеляційного суду Київської області № 050/025/062 від 31 березня 2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, починаючи з 01 лютого 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кравченко М.В.