Справа № 2а-2576/11
Суддя: Колода Л. Д.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2а-2576/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року Суддя Придніпровського районного суду Колода Л.Д.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом до суду, в якому вказав, що має статус дитини війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18.11. 2004 року (далі за текстом - Закон) має право на підвищення розміру пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. Відповідачем така надбавка до пенсії у повному розмірі не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач вважає, що дії щодо не здійснення перерахунку та невиплати йому у повному обсязі надбавки до пенсії є неправомірними та такими, що суперечать Конституції України та Законам України. В зв»язку з цим просить визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати здійснити нарахування та виплату соціальної допомоги як дитині війни за період з 2008-2010 роки.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси надав до суду заперечення, в якому позов не визнав, в позові просив відмовити та застосувати шестимісячний строк позовної давності , передбачений п.2 ст. 99 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в межах строку позовної давності, підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач згідно пенсійного посвідчення має статус дитини війни та має право на отримання державної соціальної підтримки, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Підпунктом 2 п. 41 розділу 41 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції , відповідно до якої розмір підвищення пенсії складав 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України №І0-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо викладення положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в новій редакції.

Згідно ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на усій території України, та є остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином рішення Конституційного суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного Закону, що визнані неконституційними, мають для суду преюдиціальне значення.

У 2009 році та у 2010 році дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист війни» не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії, вважаю безпідставним, оскільки розмір доплати, визначений Законом України «Про соціальний захист дітей війни», має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України.

З матеріалів справи та письмових заперечень відповідача вбачається, що перерахунок пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 та 2010 роках не здійснювало і проводило її виплату в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені у встановленому порядку його територіальні управління.

Відповідно ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Тому обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси, за місцем проживання позивача.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються, таким чином держава взяла на себе зобов'язань забезпечити громадянами реалізацію своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитина війни», серед яких їм надано право на отримання доплати до пенсії в розмірі 30 %, але відповідач не вчинив дій для нарахування цих коштів та їх виплати. Суд вважає, що відповідач не виконав своїх повноважень без поважних причин.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо невиконання законодавчо визначеного обов'язку нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі, встановленому ст.6 Закону №2195-ІУ є незаконними за період в межах строку позовної давності, визначеної ст. 99 ч.2 КАС України.

Ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів.

Позивач про свої порушені права знав понад зазначеного строку оскільки отримував допомогу в меншому розмірі протягом багатьох років, а до суду звернувся тільки 24.02.2011 року.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 100 КАС України, згідно з якою пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду.

Згідно вищевказаної статті суд своєю ухвалою від 12 квітня 2011 року залишив вимоги, які виходять за межі 6-ти місячного строку без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 69-71,99, 100, 160, 162, 183-2 КАС України, суддя, -

П о с т а н о в и л а:

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси щодо нарахування і виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_1 як дитині війни за період з 24 серпня 2010 року по 12 квітня 2011 року незаконними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року, за період з 24 серпня 2010 року по 12 квітня 2011 року , за виключенням 10 % мінімальної пенсії за віком, виплачених у вищевказаний період.

Постанову може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.Д. Колода