Справа № 2-а-5361/10/0270
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 р. Справа № 2-а-5361/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чудак Олесі Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Задерей Ірина Василівна

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до: Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ :

29 грудня 2010 року Державна податкова інспекція у місті Вінниці (ДПІ у м. Вінниці) звернулася в суд з позовом до Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (СПД ОСОБА_2Є.) про стягнення податкового боргу в розмірі 54887 грн 69 коп.

Зазначили, що відповідач знаходиться на обліку в ДПІ м. Вінниці і зареєстрований як платник податків і зборів встановлених Законом України «Про систему оподаткування».

Станом на 20 грудня 2010 року за відповідачем рахується податковий борг по сплаті:

- податку на додану вартість в розмірі 7332 грн 26 коп., з яких основний платіж 7312 грн 40 коп. та нарахована пеня в розмірі 19 грн 86 коп. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01 жовтня 2009 року №/0;

- податку з доходів фізичних осіб в розмірі 47555 грн 43 коп., з яких основний платіж 47555 грн 01 коп. та нарахована пеня в розмірі 0,42 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01 жовтня 2009 року №/0.

В добровільному порядку вказані суми СПД ОСОБА_2 не сплачені. Відтак, ДПІ у м. Вінниці вжито заходів щодо погашення боргу й направлено податкові вимоги №1/367 від 03 березня 2010 року й №2/862 від 07 червня 2010 року.

Посилаючись на те, що СПД ОСОБА_2 ні податкові повідомлення-рішення, ні податкові вимоги в установленому законом порядку не оскаржив, що фактично свідчить про погодження з існуючим боргом та здійсненими заходами щодо його погашення, однак у порушення вимог статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» в установлений строк заборгованість не сплатив, а також те, що для належного виконання обовязків, будучи державним органом та виконуючи завдання держави, податкова служба має право на захист інтересів держави щодо погашення існуючої заборгованості в органах судової влади, - просили стягнути з відповідача 54887 грн 69 коп. податкового боргу в судовому порядку.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2010 року відкрито провадження і адміністративна справа призначена до розгляду.

Відповідач в судові засідання, призначені на 13 січня 2011 року, 27 січня 2011 року, 09 лютого 2011 року, жодного разу не зявлявся, повноважного представника не направляв, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 05 січня 2011 року, 15 січня 2011 року (а.с. 30, 33).

Як вбачається з позначення поштового відділення, рекомендовані повідомлення повернулися до суду по тій причині, що адресат по повідомленню не зявлявся. При цьому слід зазначити, що відправлення здійснювалося за адресою, зазначеною ДПІ у м. Вінниці в позовній заяві, свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та у довідці виданій Вінницьким обласним адресно-довідковим бюро.

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15 травня 2003 року №755-IV, відомості внесені до Єдиного державного реєстру вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з частиною першою статті 45 цього Закону, зміни до відомостей про фізичну особу - підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі, а саме, зміни щодо імені фізичної особи, місця її проживання, ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків набирають чинності з дня їх державної реєстрації.

З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що будь-яких відомостей відносно зміни місця свого проживання СПД ОСОБА_2 ні державному реєстратору, ні Державній податковій інспекції не надав.

Крім того, безпосередньо незявлення відповідача по повідомленню фактично свідчить про небажання його отримувати судову повістку.

Також, відповідно до вимог частини четвертої статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно вимог частини одинадцятої статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Так, судові повістки ОСОБА_2 надсилалися на адресу вказану в свідоцтві про державну реєстрацію та у довідці виданій Вінницьким обласним адресно-довідковим бюро, за місцем його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд вважає, що вжив всіх заходів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України для повідомлення належним чином СПД ОСОБА_2 про час, дату і місце розгляду справи для його участі чи участі повноважного представника та надав можливість для реалізації права на судовий захист, але підприємець ним не скористався.

Отже, виходячи зі змісту статті 128 КАС України неявка відповідача чи його уповноваженого представника без поважних причин або неповідомлення про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи протягом розумного строку, у звязку з чим судом ухвалено розглянути справу у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник ДПІ у м. Вінниці головний державний податковий інспектор юридичного управління ОСОБА_1 (довіреність на а.с. 26) позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково зазначила про стягнення податкового боргу відповідача за рахунок його активів.

Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані у справу докази та надав їм юридичну оцінку.

Зокрема, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 В02 №377292, ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець зареєстрований виконавчим комітетом Вінницької міської ради 20 лютого 2007 року (а.с. 7).

Таким чином, на підставі направлення від 14 серпня 2009 року №2153/17 та від 31 серпня 2009 року №2273/17, виданого ДПІ у м.Вінниці, головним державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби І рангу ДПІ у м. Вінниці ОСОБА_3 та старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби ІІ рангу сектору контрольно-перевірочної роботи субєктів підприємницької діяльності-фізичних осіб відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у м. Вінниці ОСОБА_4 та на підставі статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ проведена планова виїзна документальна перевірка з питань дотримання СПД ОСОБА_2 вимог податкового та валютного законодавства за період з 22 лютого 2007 року по 31 березня 2009, відповідно до затвердженого плану перевірки.

СПД ОСОБА_2 повідомлений про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 24 липня 2009 року за №6089/П/17, яке вручено субєкту господарювання особисто 27 липня 2009 року.

Перевірка проводилась з відома та в присутності СПД ОСОБА_2 з 14 серпня 2009 року по 04 вересня 2009 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 09 вересня 2009 року №2280/1721/НОМЕР_1, у якому встановлено порушення відповідачем строків сплати податкових зобовязань.

Таким чином, податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 від 01 жовтня 2009 року, яким СПД ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 9128 грн, та №/0 від 01 жовтня 2009 року, яким СПД ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 47647 грн 09 коп. (а.с. 8).

Рішення направлені субєкту підприємницької діяльності, однак йому не вручені у звязку з відмовою останнього від отримання, про що працівниками ДПІ у м. Вінниці складено акт (а.с. 34).

За таких обставин, ДПІ у м. Вінниці на підставі підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (Закон №2181), розміщено на дошці податкових оголошень (повідомлень) податкові повідомлення-рішення від 01 жовтня 2009 року №/0, №/0, про що свідчить акт від 12 жовтня 2009 року (а.с. 34), а відтак день розміщення податкових повідомлень-рішень на дошці податкових оголошень (повідомлень) є днем їх вручення.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону №2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, для здійснення заходів до погашення податкового боргу, ДПІ у м. Вінниці, СПД ОСОБА_2 виставлені першу та другу податкові вимоги від 03 березня 2010 року №1/367 на суму 55273 грн 41 коп. та від 07 червня 2010 року №2/862 на суму 55288 грн 41 коп.

Дані вимоги направлено СПД ОСОБА_2, однак останні також не вручені відповідачу у звязку з відсутністю даного платника за вказаною адресою, про що працівниками ДПІ у м. Вінниці складені акти (а.с. 35-36).

Таким чином, ДПІ у м. Вінниці на підставі підпункту 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», розміщено на дошці податкових оголошень (повідомлень) вимоги від 03 березня 2010 року №1/367 на суму 55273 грн 41 коп. та від 07 червня 2010 року №2/862 на суму 55288 грн 41 коп., про що свідчать акти від 23 квітня 2010 року та від 16 липня 2010 року (а.с. 35-36), а відтак день розміщення вимог на дошці податкових оголошень (повідомлень) є днем їх вручення.

Оскільки в добровільному порядку визначені податковою інспекцією суми СПД ОСОБА_2 не сплачені, та ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржені, то ДПІ у м. Вінниці звернулася в суд про їх стягнення в судовому порядку.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до статті 20 Закону України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року №1251-ХІІ, контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів здійснюється державними податковими органами та іншими органами в межах повноважень, визначених законом.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про державну податкову службу України», органи державної податкової служби здійснюють документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року №327 (Порядок).

Згідно з пунктом 1.3 розділу І Порядку, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності субєктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

В цьому ж пункті визначено, що акт це службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктами господарювання.

На підставі виявлених та викладених в акті перевірки порушень, податковим органом донараховується податкове зобовязання та до субєкта підприємницької діяльності застосовуються штрафні санкції в порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством України.

Так, виявивши під час планової виїзної документальної перевірки допущені СПД ОСОБА_2 порушення вимог податкового законодавства, ДПІ у м. Вінниці прийняті податкові повідомлення-рішення по податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до статті 5 цього Закону, у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

У випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

Згідно з визначенням, даним у пункті 1.3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг - це податкове зобовязання, самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

В свою чергу податкове зобовязання це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені законом (п. 1.2 ст. 1 Закон №2181).

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 вищевказаного закону встановлено, що узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, як вбачається із наведених правових норм та встановлених в судовому засіданні обставин справи, СПД ОСОБА_2 податкові повідомлення-рішення отримав (з моменту розміщення їх на дошці оголошень) і ні в судовому, ні в адміністративному порядку їх не оскаржував. Визначена в них заборгованість ним частково сплачена, що підтверджується обліковою карткою платника (а.с. 16-18). В свою чергу, решта заборгованості стала податковим боргом.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ДПІ у м. Вінниці заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми податкового боргу на підставі цих рішень. Відтак, у межах заявленого позову правомірність формування боргу (правомірність винесення податкових повідомлень-рішень) судом не досліджується, оскільки такі дії свідчили б про вихід за межі позовних вимог.

У разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установленні строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги (п.п. 6.2.1 п.6.2 ст.6 Закон №2181).

Як вбачається із матеріалів справи, ДПІ у м. Вінниці вжито заходів до погашення податкового боргу відповідача, а саме, надіслано податкові вимоги, які СПД ОСОБА_2 також отримані, з його боку не оскаржені, а отже є узгодженими.

При цьому слід зазначити, що Державна податкова інспекція, відповідно до Закону України «Про державну податкову службу України», є органом державної податкової служби і субєктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, що тягне за собою розгляд цього спору за правилами КАС України відповідно до положень пункту 5 частин другої статті 17.

Зокрема, пункт 11 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачає, що органи державної податкової служби подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Тобто, тут концентрована чітко визначена законом правова підстава можливості звернення з позовом, що відповідає частині четвертій статті 50 КАС України, відповідно до якої громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

В таких адміністративних справах за зверненням субєкта владних повноважень з позовом до фізичної чи юридичної особи у випадках, визначених законом, адміністративний суд надає упереджувальний захист правам, свободам та інтересам особи. При цьому, щоб не допустити зловживань субєкта владних повноважень та можливих порушень прав, свобод чи інтересів, Конституцією та законами України встановлено судовий контроль за вжиттям таких заходів. Адміністративний суд у зазначених справах, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, перевіряє, зокрема, чи не буде порушено (у тому числі безпідставно обмежено) права, свободи та інтереси осіб у разі задоволення адміністративного позову субєкта владних повноважень.

Отже, примусове стягнення податкової заборгованості це передбачена законодавством України процедура погашення податкової заборгованості платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1 статті 3 Закону №2181, активи платника податків (кошти, матеріальні та нематеріальні цінності), що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Підпунктом 1.7 статті 1 цього Закону встановлено, що активи платника податків це кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Оскільки заборгованість погашена не була, тому позивач визначив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості шляхом звернення стягнення на активи, надав суду відповідні докази та обґрунтував таку необхідність.

Відповідно до статей 11, 86, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи те, що вимоги ДПІ у м. Вінниці є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, оскільки податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскарженні, на час вирішення справи, докази про сплату податкового боргу відсутні, а також враховуючи те, що ДПІ у м. Вінниці має право звернутися до суду про стягнення заборгованості перед бюджетом, а суд наділений повноваженнями на стягнення такої заборгованості, то суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статями 8-12, 17, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 186, 255 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідент. ном. НОМЕР_1, р/р №4645, ВФ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 302689) в дохід Державного бюджету України борг з податку на додану вартість в сумі 7332 грн 26 коп. (сім тисяч триста тридцять дві гривні двадцять шість копійок) та податку з доходів фізичних осіб в сумі 47555 грн 43 коп. (сорок сім тисяч пятсот пятдесят пять гривень сорок три копійки) за рахунок активів.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чудак Олеся Миколаївна