Справа № 22-а-5701/11
Суддя: Даценко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсій особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1, та зобов»язання провести перерахунок і виплату пенсій,

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовом про проведення перерахунку та виплату раніше призначеної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, які передбачені ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є інвалідом другої групи з 14 квітня 1998 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, та одержує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у значно меншому розмірі, ніж передбачено вказаним законом. Оскільки відповідач відмовив провести відповідний перерахунок зазначених пенсій, то просила суд зобовязати відповідача провести перерахунок та виплачувати в подальшому державну пенсію, яка не може бути нижчою ніж вісім мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 49, 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01 жовтня 2006 року по 31 липня 2009 року в розмірі 112286,26 грн. з дотриманням правових норм ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2009 року позов задоволено, визнано дії неправомірними та зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві, починаючи з 01 жовтня 2006 року по 31 травня 2009 року в розмірі 112286,26 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат державної пенсії к інваліду другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з дотриманням правових норм ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у Вишгородському районі Київської області, є інвалідом другої групи з 14 квітня 1998 року внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, перебуває на обліку в УПФУ у Вишгородському районі Київської області і отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Приймаючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року з наступними змінами та доповненнями та прийшов до правильного висновку про те, що позивач відповідно до вказаних нормативно-правових актів має право на одержання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. При цьому суд обґрунтовано виходив із засад пріоритету законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком не поширюються на спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення перерахунку та виплат основної та додаткової пенсії з 01 жовтня 2006 року в сумі 112286,26 грн., оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 99 КАС України, яка діяла на час виникнення правовідносин, згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, враховуючи положення ст. 99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та момент звернення до суду - 24.07.2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а. с. 1), позовні вимоги підлягають задоволенню з 24.07.2008 року по 31.05.2009 року, з урахуванням виплачених за цей період коштів.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо зобов»язання відповідача виплатити на користь позивача суму 112286,26 грн., оскільки вчинення цієї дії щодо нарахування, перерахунку та виплати конкретних сум є виключною компетенцією відповідача.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення із резолютивної частини стягнення конкретної суми та в частині періоду проведення перерахунку та виплат державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, оскільки суд першої інстанції по суті вирішив справу правильно, але помилково застосував норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 197-198, 200-201, 205-206 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня 2009 року змінити в частині стягнення суми та періоду зобовязання нарахування та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року по 31 травня 2009 року державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ст. ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням виплачених коштів за цей період.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді