Справа № 22-а-23465/11
Суддя: Савченко С. І.
Дата ухвалення: 2011-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

З жовтня 2011 року м.Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Мережко М.В.,

судців Іванової І.В., Савченка С.І.,

. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за ' апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі на рішення Таращанського районного суду Київської області від 15.07.2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання виплатити пенсію, -

встановила:

У червні 2010 р. позивач звернулась до суду із адміністративним позовом, який мотивувала тим, що він є інвалідом 2 групи та постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ) катастрофи» має право на отримання державної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Крім того, згідно ст.39 вказаного Закону як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати. Вказувала, що відповідач виплачує їй державну та додаткову пенсію, а також підвищення у меншому розмірі ніж встановлено законом, у звязку з чим просила визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати відповідача провести перерахунок державної та додаткової пенсій, а також доплати до пенсії, з

08.07.2007р.по 31.12.2007р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2009 р.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 15.07.2010 р. позов задоволено. Визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку державної та І додаткової пенсій і підвищення протиправними та зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачу державну пенсію у відповідності до вимог ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії у розмірі мінімального заробітку відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по

08.07.2007р. та здійснити їх виплату.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абз.5 ч.І Закону України «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № .2748-УІ від 2 грудня 2010 року щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, апеляційні скарги щодо таких спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-УІ «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, перед. відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від іс лютого 2010 року № 1691- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід 2 групи внаслідок захворювання, повязанг'*> з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС має право на отримання державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімального заробітку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що позивач має статус постраждалої внаслідок Чорнобилськьої катастрофи - категорія 1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ, отримує пенсію за віком і відповідно до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станє^ на 31.12.2007р.) має право на отримання державної пенсії у розмірі 8 мінімальну пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також підвищення до пенсії у розмірі мінімального заробітку. Проте , державна та додаткова пенсії, а також підвищення виплачувалися позивачу протягом 2010 р. згідно постанов КМУ № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від

16.07.2008р. у меншому розмірі в фіксованих сумах, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму розрахунку пенсії для інвалідів ЧАЕС 2 групи, потерпілих 1 категорії необгрунтовані, оскільки законодавство чітко встановлює розмір додаткової пенсії як величину кратну мінімальній пенсії за віком.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.З ст. Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, і не може бути застосований для розрахунку інших пенсій. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити саме із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Інші заперечення апеляційної скарги не грунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладеш 4 в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 15.07.2010 р. залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий : _________________

Судді : _________________ ________________