Справа № 698/560/15-а
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/560/15-а
Провадження 2-а/698/15/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 р.

Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Баранова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2015року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 30.04.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Черкаській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 42817840 було винесено постанову про повернення виконавчого листа від 25.12.2013 року № 2-а-706. Згідно вказаного виконавчого листа Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області було зобовязано провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення з 09.09.2010 року відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вже проведених виплат.

Позивач ОСОБА_1 стверджує у позові, що винесена державним виконавцем Вакуленко С.М. постанова є незаконною, а посилання останнього на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову КМ України від 03.08.2011 року № 845, якою затверджено «Порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, державного та місцевих бюджетів або боржників», як на підставу для повернення є безпідставними, оскільки вважає, що органи ДВС повинні самостійно стягнути з рахунків боржника відкритих у органах Державної казначейської служби України визнані судом суми заборгованості.

Також стверджує, що отримав листа від ДВС лише 15.05.2015 року та пропустив десятиденний строк звернення до суду з поважних причин. З наведених вище підстав позивач ОСОБА_1 просить поновити строк звернення до суду, визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанову від 30.04.2015 року № 42817840 та зобовязати управління ДВС ГУЮ у Черкаській області виконати судове рішення.

25.06.2015 року позивач подав заяву про підтримання позовних у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.06.2015 року № 817. Суд не враховує направлені представником відповідача письмові заперечення від 24.06.2015 року № 9033, 9388/2, оскільки вони не підписані уповноваженою особою.

Враховуючи заяву позивача про слухання справи за його відсутності та фактичну неявку сторін в судове засідання, суд відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 6 ст. 128 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній письмових доказів.

В судовому засіданні встановленні наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З виконавчого листа № 2-а-706 виданого Катеринопільським районним судом 25.12.2013 року за судовим рішенням, яке набрало законної сили 23.08.2012 року вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області було зобовязано провести позивачу ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення з 09.09.2010 року відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вже проведених виплат.(а.с.7)

З ухвали Катеринопільського районного суду від 19.02.2014 року у справі № 698/153/14а вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було поновлено пропущений з поважних причин строк предявлення виконавчого листа № 2-а-706 виданого за постановою Катеринопільського районного суду від 15.06.2011 року (а.с.10)

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2014 року № 42817840 вбачається, що виконавчий лист виданий 25.12.2013 року Катеринопільським районним судом у справі № 2-а-706 перебував на виконанні в управлінні державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області з 28.03.2014 року.(а.с.6)

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві винесеної 30.04.2015 року державним виконавцем Вакуленко С.М. у виконавчому провадженні № 42817840 вбачається, що державний виконавець на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв рішення про повернення стягувачеві ОСОБА_1 виконавчого листа виданого 25.12.2013 року Катеринопільським районним судом у справі № 2-а-706. В обґрунтування мотивів повернення державним виконавцем зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності 01.01.2013 року, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Також державним виконавцем зазначено, що згідно п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.(а.с.5)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до п. 3. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується судом як джерело права згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( рішення у справах Шмалько проти України «Кечко проти України», «Жовнер проти України», ) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Нефедов проти України» зауважив, що відповідно до його прецедентної практики, заявник, маючи на руках виконавчий лист, виданий на виконання остаточного рішення суду, винесеного проти державного органу, мав би бути звільнений від обов'язку ініціювати якусь процедуру щодо інших адміністративних органів з метою виконання рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державний виконавець повернув стягувачеві виконавчий документ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» помилково вважаючи, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», встановлено заборону органам державної виконавчої служби щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржників, які визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення , оскільки повернутий державним виконавцем виконавчий документ виданий на підставі рішення, яке набуло чинності до набрання чинності ЗакономУкраїни «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону підлягає виконанню органом державної виконавчої служби.

Суд визнає, що пропущений позивачем строк для звернення до суду з адміністративним позовом підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки інше відповідачем не доведено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця ВакуленкоС.М. щодо повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 42817840 з примусового виконання виконавчого листа від 25.12.2013 року № 2-а-706 є протиправними. У звязку з цим винесена державним виконавцем у вказаному вище провадженні постанова про повернення виконавчого документу від 30.04.2015 року підлягає скасуванню, а виконавче провадження належить відновити для вжиття передбачених законом заходів примусового виконанняу спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням вимог ЗаконуУкраїни «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України суд присуджує стягнути з Державного бюджету України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,06 грн..

Керуючись ст.ст. 2,4,9,10,11,17,18,19,94,159,160,162,181,186 Кодексу адміністративного

судочинства України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження як такий, що пропущений з поважних причин.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження задовольнити повністю.

Визнати діїУправління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області щодо повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 42817840 з примусового виконання виконавчого листа виданого Катеринопільським районним судом Черкаської області 25.12.2013 року № 2-а-706 протиправними.

Постанову від 30.04.2015 року про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 42817840 з примусового виконання виконавчого листа виданого Катеринопільським районним судом Черкаської області 25.12.2013 року № 2-а-706 скасувати.

Зобовязати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області відновити виконавче провадження № 42817840 з примусового виконання виконавчого листа виданого Катеринопільським районним судом Черкаської області 25.12.2013 року № 2-а-706 та провести примусове виконання судових рішень у спосіб та в порядку, встановленому виконавчими документами і Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням вимог ЗаконуУкраїни «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Катеринопільському районі Черкаської області на користьОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 (Сімдесят три)гривні 06 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Баранов О.І.