Справа № 22-а-12472/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія 63 29.09.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Києві справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дітині війни, протиправною, зобов`язати відповідача нарахувати невиплачену державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період за 2008 рік відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2009 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову відповідача у не нарахуванні та виплаті позивачці щомісячної державної соціальної підтримки, як дитині війни. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачам з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі УПФУ у Кагарлицькому районі Київської області просить скасувати постанову суду та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суд рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України «Про соціальний захист дітей війни» цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у м. Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом 2 пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України «Закону України «про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» був викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни» права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обов`язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачам з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та виплатити заборгованість по пенсії, оскільки позивач звернулась до суду 23.04.2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві (а.с.2).

Тому враховуючи Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року.

За таких підстав, апеляційна скарга управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2009 року підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині періоду проведення перерахування та виплат.

Керуючись ст.ст. 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2009 року змінити частково: «Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії з урахуванням підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Потанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після обрання законної сили.

Головуючий

Судді