Справа № 22-а-1809/2011
Суддя: Ясеновенко Л.В. Л. В.
Дата ухвалення: 2011-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук В.М., Девляшевського В.А.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006 року по 2009 рік за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі на рішення Рогатинського районного суду від 03 грудня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рогатинського районного суду 03 грудня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобовязано управління ПФУ провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 по 31.12.2009 року з врахуванням виплачених сум. Стягнуто також з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на необґрунтованість рішення суду та зазначає, що у 2007 році надбавка до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачувалась лише дітям війни, які є інвалідами.

Пенсійний фонд діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», пункт 9 якого визначає вичерпний перелік напрямків використання коштів ПФУ. Кошти ПФУ використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Не врахував суд і того, що виплати за ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансуються із державного бюджету, а не із бюджету Пенсійного фонду України.

Апелянт зазначив, що законодавством не визначено поняття мінімальна пенсія за віком як розрахункова величина для перерахунку пенсії згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», а ч.3 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Безпідставно суд стягнув з відповідача і судові витрати по справі.

Посилаючись на вищенаведені обставини, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Статтею 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України

«Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішеннями Конституційного Суду України відповідно від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 р. визнані неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим, у силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог статті 6 Закону N 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах погоджується з таким висновком суду.

Безпідставними є посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком", про яке йдеться у статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до статті 6 Закону, є непереконливими.

Положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо незаконності рішення суду в частині стягнення судових витрат, оскільки питання розподілу судових витрат вирішено з дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 03 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_2

ОСОБА_3