Справа № 2а/0270/4331/11
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2а/0270/4331/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Ярошенко Максим Валерійович

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до: підрозділу примусового виконання рішень відділу Головного управління юстиції у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивач) із адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дії протиправними, зобовязання вчинити дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про накладення штрафу винесена з порушенням вимог ч.1 ст. 89 Закону України Про виконавче провадження, а відтак просить суд скасувати постанову ВП № 26982752, винесену державним виконавцем 13.09.2011 року щодо накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу у розмірі 680 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобовязує боржника вчинити певні дії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач письмові заперечення до канцелярії Вінницького окружного адміністративного суду не надіслав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

08 червня 2011 року постановою ВП № 26982752 державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-5194/11 виданого 03.06.2011 року Тульчинським районним судом Вінницької області про зобовязання Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії в порядку ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії в порядку ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, а також підвищення до пенсії в порядку за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У виконавчому листі зазначено, що постанова підлягає негайному виконанню.

17 червня 2011 року позивач листом № 2499/06-36/09 повідомив відповідача про добровільне фактичне виконання постанови Тульчинського районного суду, а також про те, що не погоджуючись із рішенням районного суду, звернувся зі скаргою до апеляційного суду та клопотанням про зупинення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 29.08.2011 року державним виконавцем була направлена вимога, якою позивачу повідомлено, що станом на 29.08.2011р. рішення суду виконано частково, так як відсутнє документальне підтвердження про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеною ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, даною вимогою Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобовязувалось надати документальне підтвердження щодо виконання рішення (а.с.9).

31 серпня 2011 року позивачем на адресу відповідача було повторно надіслано лист щодо виконання вимоги (а.с.10).

У вказаному листі зазначалось про добровільне часткове фактичне виконання постанови Тульчинського районного суду від 05.07.2011р.

Одночасно управління просило зупинити виконавче провадження по виконавчому листу № 2-а-5194-2011 від 03.06.2011р. до розгляду клопотання про зупинення виконавчого провадження в апеляційному суді.

Оскільки станом на 29.08.2011р. рішення суду виконано частково, так як відсутнє документальне підтвердження про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеною ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на підставі норм ч.2 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем зобовязано Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області надати документальне підтвердження щодо виконання рішення в повному обсязі. (а.с.11, 11-на звороті).

13 вересня 2011 року у зв'язку з невиконанням боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 680 грн. (а.с.14).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 5 Закону України Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 89 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд не враховує твердження представника позивача про необхідність зупинення виконавчого провадження у зв'язку з розглядом адміністративної справи в апеляційному провадженні, виходячи з того, що рішення суду першої інстанції підлягає негайному виконанню, а відповідно до змісту ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

У звязку з тим, що рішення суду в наданий для добровільного виконання строк Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області виконано не було, відповідачем відповідно до ст. 89 Закону України Про виконавче провадження 13.09.2011 року було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду ухвалюється іменем України та є обовязковим до виконання на всій території України.

При цьому, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, таким чином посилання позивача на необхідність бюджетного призначення платежів для виконання судового рішення, як на поважну причину невиконання своїх зобовязань, судом до уваги не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 13.09.2011 року є правомірною та винесена відповідачем у відповідності з вимогами Закону України Про виконавче провадження, а тому позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Головного управління юстиції у Вінницькій області задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Однак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених відповідачем витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для такої компенсації.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 05.10.2011р.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович