Справа № 2-а/0310/5651/11
Суддя: Мосієвич І. В.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 2-а/0310/5651/11
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 12 грудня 2011 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мосієвича І.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Любомльському районі про нарахування і виплату підвищення до пенсії дитині війни,

в с т а н о в и в :

Позивач просить визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Любомльському районі щодо виплати підвищення до пенсії дитині війни і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити це недоплачене підвищення за період з травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно. Вимоги обґрунтовує тим, що за віком має статус дитини війни і право на одержання щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Всупереч вимогам Закону управління виплачує допомогу в заниженому розмірі.

В письмових запереченнях управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі позов не визнало з тих підстав, що величину мінімальної пенсії за віком встановлено постановою КМ України від 15.04.2003 року №544 в розмірі 50 гривень. Механізм реалізації положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнизаконодавчо не врегульовано, що підтверджується розясненням Міністерство юстиції України. Виплати дітям війни у 2009-2010 роках здійснювались згідно із відповідними Законами про державний бюджет. Конституцією встановлено обовязковість актів КМ України до виконання, тому за оскаржуваний період підвищення до пенсії позивачу було нараховане і виплачене згідно з постановою КМ України від 28.05.08 року №530 у сумі 49,80 гривні щомісячно. Крім цього, згідно із Законом України №3491-VІ, який набрав чинності з 19.06.2011 року, такі виплати проводяться в порядку та розмірах встановлених КМ України. З 23.07.2011 року набрала законної сили постанова КМ України №745, яка розмір доплати встановила в сумі 49,80 гривні. На підставі цих нормативних актів за січень 2008 серпень 2011 року позивачу виплачено належні суми і заборгованості перед позивачем немає.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії АС № 754881 датою народження позивача є 19 січня 1934 року, тому у відповідності до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни позивач має статус дитини війни.

З копії посвідчення № 101543 вбачається, що позивач є пенсіонером по віку і отримує відповідну пенсію.

З листа управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі на адресу позивача вбачається, що після визнання неконституційними положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України виплата підвищення до пенсії позивачу як дитині війни провадиться на підставі постанови КМ України від 28.05.2008 року №530 у розмірі 49,80 гривні. Відповідач вважає, що заборгованості по таких виплат перед позивачем не має.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив редакції Закону України від 18.11. 2004 року № 2195-ІV передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рікдія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнина 2007 рік була зупинена, а п.41 розділу ІІ

Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів Українивикладена в новій редакції.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зазначені зміни до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивизнано неконституційними.

Наведене свідчить, що ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив редакції Закону України від 18.11. 2004 року № 2195-ІV була чинною з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 31.12.2008 року, протягом 2009-2010 років.

Однак з 19.06.2011 року набрав чинності ОСОБА_2 України №3491-VI, яким доповнено Прикінцеві положення Про Державний бюджет України на 2011 рікщодо порядку і розмірів застосування ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

В силу положень ст.58 Конституції України такі зміни не можуть застосовуватись щодо правовідносин, які виникли до 19.06.2011 року, а саме такі відносини є предметом даного спору.

ОСОБА_2 встановив, що порядок і розміри доплат дітям війни встановлюються КМ України. З 23.07.2011 року набрала законної сили постанова КМ України №745, якою розмір підвищення до пенсії визначено у 49,80 гривні.

Таким чином, положення ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнив редакції Закону України від 18.11. 2004 року № 2195-ІV щодо розміру підвищення пенсії дітям війни у 2011 році діяла з 01 січня по 22 липня включно.

До досліджуваних правовідносин необхідно застосовувати положення ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз таких підстав.

Згідно із ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст.2 Закону України Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги … та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що по віку є лише трудова пенсія.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 7 ст.9 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, іншого нормативно-правового акта, який би визначав розмір мінімальної пенсії за віком або встановлював інший розмір, крім встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, немає.

Тому з огляду на наведені норми Конституції та Законів України суд вважає, що частина 3 тої ж статті 28 не може бути перешкодою для застосування частини 1 для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком.

Посилання відповідача на те, що виплати дітям війни проводяться на підставі постанови КМ України від 28.05.08 року №530, безпідставні.

Статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що виключно законами України визначаються мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком … Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

ОСОБА_2 постанова КМ України №530 стосовно досліджуваних правовідносин ґрунтується на положеннях Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, які Конституційним Судом України визнані неконституційними, і суперечить ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Тому в межах предмету судового розгляду зазначена постанова КМ України не може братись до уваги як джерело права з огляду на принцип пріоритету закону над підзаконним нормативним актом.

Повноваження суду при вирішенні адміністративного спору визначені ст.162 КАС України. Позивач просить визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити підвищення до пенсії за певний період.

Суд вважає, що в даній справі мали місце дії відповідача, а не його бездіяльність. Підвищення до пенсії управлінням виплачувалось, однак в заниженому розмірі, а не не виплачувалось взагалі. Однак такий висновок суду є не свідченням безпідставності позовних вимог, а помилкового стилістичного трактування позивачем оскаржуваних дій відповідача. Основні ж вимоги позову про покладення на відповідача обовязку перерахувати і виплатити державну соціальну підтримку відповідають положенням ч.4 ст.105 КАС України.

З врахуванням встановлених фактичних обставин справи і відповідних їм положень чинного законодавства суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і доведені, тому є всі підстави для повного задоволення позовних вимог.

У відповідності із ч.1 ст.256 КАС України дане судове рішення підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.10, 11, 71, 122, 159, 163, 1832 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області щодо нарахування і виплати щомісячного підвищення пенсії ОСОБА_1, як дитині війни за період з 01 травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниз підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, і провести відповідні виплати за період з 01 травня 2011 року по 22 липня 2011 року включно з урахуванням здійснених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 3(три) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова в частині виплати недоплачених сум за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії через Любомльський районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Оскарження постанови не перешкоджає її негайному виконанню.

Головуючий: суддя І.В.Мосієвич