Справа № 442/3679/14-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/3679/14-а
Провадження № 6-а/442/29/2014
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення в порядку ст.. 36 Закону України «Про виконавче провадження»,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець звернувся в суд із вказаною вище заявою в якій просить: змінити подальший порядок і спосіб виконання рішення шляхом стягнення з УПСЗН Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_2 коштів відповідно до наданого боржником розрахунку.

В обґрунтування заяви посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2а-714/10 (10347/11) від 23.04.2014, який видав Львівський апеляційний адміністративний суд, про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як інваліду 3 групи, разову грошову допомогу до 5 травня 2010 року право на яку надане ч.5 ст. З Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведеного нарахування.

Державним виконавцем 29.04.2014 року, у відповідності до вимог ст.ст. 17-22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову - про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 06.05.2014 року для добровільного виконання виконавчого документа.

Боржником у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання виконавчий документ виконано не було. Боржником у відділ примусового виконання рішень було надіслано листа, в якому, посилаючись на відсутність коштів, а також на Рішення Конституційного суду від 25.01.2012 № 3-рп/2012, повідомив, що вважає наведені ним причини поважними для невиконання рішення суду та постанови державного виконавця, крім того надав розрахунок.

Оскільки виконавчий лист носить зобов»язальний характер, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області не може використати усі можливі засоби впливу щодо боржника, а саме стягнути кошти з можливих відкритих рахунків боржника.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема державний орган.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ОСОБА_3 адміністративного суду України від 13.06.2013 № 846/12/13-13, виконання судових рішень у справах, пов'язаних і соціальними виплатами, які мають зобов'язальний характер щодо проведення таких виплат, неможливе без зміни його способу. Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу порядку виконання судового рішення.

Вважає, що для повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення суду необхідно змінити спосіб виконання постанови суду, а саме винести рішення щодо примусового стягнення коштів щодо Боржника, оскільки у добровільному порядку повернути кошти він відмовляється.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення. Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, однак в самій заяві просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечила щодо задоволення даної заяви, оскільки державний виконавець фактично просить вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження при розгляді справи Львівським апеляційним адміністративним судом під час прийняття ухвали по справі № 2а-714/10 (10347/11) на підставі якої і було видано виконавчий лист.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення в порядку ст.. 36 Закону України «Про виконавче провадження» підтримав покликаючись на підставність та обґрунтованість такої, просить її задоволити.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і відповідна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених цим Кодексом (диспозитивність), п.4 ст.7 КАС України.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2а-714/10 (10347/11) від 23.04.2014 року, виданий Львівським апеляційним адміністративним судом, про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як інваліду 3 групи, разову грошову допомогу до 5 травня 2010 року право на яку надане ч.5 ст. З Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведеного нарахування.

29.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову - про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк до 06.05.2014 року для добровільного виконання виконавчого документа, виконавчий документ у наданий строк не виконано.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні Дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а фактично судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї ухвали. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни рішення суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанції.

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання ухвали суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання ухвали суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення в порядку ст.. 36 Закону України «Про виконавче провадження» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського адміністративного апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує в цей же строк з дня отримання копії ухвали, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Крамар О.В.