Справа № 802/2199/15-а
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 802/2199/15-а
УХВАЛА

15 вересня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання протиправною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15.05.2015 року до Вінницької районної державної нотаріальної контори, діючи на підставі довіреності, звернулася уповноважена нею особа з метою вчинення нотаріальної дії для відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: с. Вінницькі Хутори, вул. Садова, 4, Вінницького району Вінницької області, проте державним нотаріусом, після ознайомлення з документами на житловий будинок, було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії. Державний нотаріус аргументував свою відмову тим, що 48/100 часток житлового будинку, що придбані 23.01.2008 року, вважається спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і тому необхідна згода останнього на відчуження нерухомого майна. У звязку з чим нею було надано копію рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.10.2005 року, яким розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4 ще в кінці 2005 року. Проте, нотаріусом повідомлено, що у відповідності до ст.115 СК України шлюб вважається розірваним з моменту реєстрації в державному органі реєстрації актів цивільного стану, а саме з 17.03.2009 року, тому 48/100 часток зазначеного житлового будинку вважаються такими, що придбані ще під час шлюбу. Таким чином, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач вважає таку постанову нотаріуса неправомірною з огляду на наступне. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.03.2006 року за нею визнано право власності на 52/100 житлового будинку № 4, що розташований за адресою: с. Вінницькі Хутори, вул. Садова, 4, Вінницького району Вінницької області. Інша частина будинку, а саме: 48/100, була виділена ОСОБА_4 Згодом виділена ОСОБА_4 частина будинку була реалізована на публічних торгах відділом ДВС Вінницького РУЮ та її власником став ОСОБА_5. 23.01.2008 року між нею та ОСОБА_5 досягнуто усіх істотних умов щодо придбання 48/100 частини зазначеного житлового будинку, що належала на праві приватної власності останньому, та укладено договір купівлі-продажу зазначеної частини будинку. Рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Товарна Універсальна Біржа «Сальдо» від 29.01.2008 року договір купівлі-продажу 48/100 частини зазначеного житлового будинку визнано дійсним та за позивачем визнано право власності на вказану частину будинку. За таких обставин позивач стала єдиним власником вищезазначеного житлового будинку в цілому. З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.08.2015 року було прийнято до провадження справу за вищезазначеним адміністративним позовом, яка була направлена до Вінницького районного суду Вінницької області згідно ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 06.08.2015 року, оскільки вирішення даних позовних вимог не відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

В судовому засіданні поставилося на вирішення питання, чи підлягає розгляду дана справа в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки державна нотаріальна контора є органом виконавчої влади та є суб`єктом владних повноважень.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки державна нотаріальна контора не є органом виконавчої влади та не є суб`єктом владних повноважень.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється, на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції з цього питання відтворені в ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України про завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено, що позивач просить суд визнати протиправною постанову Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1207/02-31 від 15.05.2015 року та зобовязати Вінницьку районну державну нотаріальну контору вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: с. Вінницькі Хутори, вул. Садова, 4, Вінницького району Вінницької області.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст.49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з пункту 13 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та частини 4 статті 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, враховуючи норми ст.50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі, він не може вважатися суб`єктом владних повноважень.

Судді повинні враховувати роз'яснення, надані судам у п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де зазначено, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції та інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначене суд вважає закрити провадження по справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, поверненню підлягає судовий збір, сплачений позивачем згідно квитанції № 10 від 23.07.2015 року на суму 73 грн. 10 коп.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, Законом України «Про нотаріат», узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ст.157 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по справі № 802/2199/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання протиправною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Вінниці повернути ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір УК у м. Вінниці на рахунок № 4002 в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 10 коп. згідно квитанції № 10 від 23.07.2015 року.

Ухвала може бути оскарженою до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська