Справа № 2-А-24/11
Суддя: Костенко В. В.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-24/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" липня 2011 р.

Дзержинський районний суд в складі: ОСОБА_1.,

при секретарі Абрамян Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, інспектора Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне правопорушення, визнання неправомірними дій інспектора по притягненню до адміністративної відповідальності, визнання неправомірною бездіяльності інспектора щодо ігнорування клопотань про забезпечення доказів, допитів свідків та відмову в можливості надання пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення на окремому аркуші, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, звернувшись до суду із вищеназваним позовом, посилається на ті обставини, що 09.08.2010 року вона була зупинена інспектором ДПС на 113 км автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв. Інспектор ДПС не представився, не предявив службового посвідчення, пояснив причину зупинки перевищенням дозволеної швидкості руху, але прилад, яким начебто вимірювалась швидкість, показати також відмовився. Лише через деякий час їй був продемонстрований пристрій із цифрами на ньому „85, які діями того ж інспектора ДПС змінилися на „115. Після неодноразових вимог про предявлення службового посвідчення, означений інспектор представився інспектором Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, прапорщиком міліції ОСОБА_3, предявив службове посвідчення та вручив позивачці протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2, рухаючись зі швидкістю 131 км на годину, перевищила дозволену швидкість руху на 41 км/год, чим порушила вимоги п.12.6 (г) Правил дорожнього руху України.

Не погодившись зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки вона не порушувала ПДР і рухалася зі швидкістю 90 км на годину, ОСОБА_2 зажадала викласти свої заперечення на окремому аркуші, однак отримала відмову від інспектора Русіна Р.Є. Після чого ОСОБА_2 частково виклала свої заперечення на вільному місці протоколу, ознайомившись з якими інспектор Русін Р.Є. знищив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також інспектором Русіним Р.Є. були проігноровані клопотання позивачки наздогнати автомобілі, в одному потоці та однаковою швидкістю з якими вона рухалась перед зупинкою, про залучення водіїв цих автомобілів в якості свідків по справі. Під час всього спілкування інспектор Русін Р.Є. допускав зневажливий тон, грубість, неввічливість, безпідставно, не склавши відповідного протоколу про затримання, затримав її більше ніж на 40 хвилин, чим на її думку порушив вимоги п.15.5, 18.7 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженою наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111, ст.5 Закону України „Про міліцію.

Будь-яких доказів фото- чи відео фіксації скоєного правопорушення позивачці надано не було, в протоколі про адміністративне правопорушення про це не зазначено.

З огляду на зазначені обставини позивачка вважає вищеназвані протокол та постанову такими, що підлягають скасуванню, а дії відповідача ОСОБА_3 по притягненню її до адміністративної відповідальності та його бездіяльність щодо забезпечення доказів неправомірними.

У судове засідання позивач не зявилася, подала письмову заяву від 28.09.2010 року про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідачі також не зявилися у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_3Є подав письмову заяву від 24.09.2010 року, в якій у повному обсязі заперечив проти позовних вимог ОСОБА_2, просив розглядати справу без його участі. Крім того, відповідач ОСОБА_3 подав письмові пояснення від 24.09.2010 року, в яких зазначив, що діяв у межах та у спосіб, передбачений законодавством, свідоцтво про повірку приладу вимірювання швидкості руху ІСКРА 1 № 30111Д та його службове посвідчення предявив на вимогу позивачки на місці складання адміністративного протоколу. Вважає, що показання приладу вимірювання швидкості руху є доказом перевищення водієм ОСОБА_2 встановленої швидкості руху на підставі ст.251 КУпАП.

Софіївський взвод ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкований УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, будь-яких заяв чи пояснень не надав, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином.

З огляду на належне сповіщення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, суд на підставі ч.4 ст.128 КАС України проводить розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що 09.08.2010 року інспектором Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, прапорщиком міліції ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення АЕ1 №045915, відповідно до якого ОСОБА_2, рухаючись по автодорозі Дніпропетровськ-Миколаїв на автомобілі ОСОБА_4 д/з 294-65 АЕ зі швидкістю 131 км на годину, перевищила дозволену швидкість руху на 41 км/год, чим порушила вимоги п.12.6 (г) Правил дорожнього руху України (а.с. 6).

Згідно з протоколом до нього додається постанова про адміністративне правопорушення АЕ 341698, яку позивачка не надала через її знищення відповідачем ОСОБА_3 на місці її складання.

На письмовий запит суду від 28.09.2010 року про надання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, складеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АЕ1 № 045915 , Софіївський взвод ДПС ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області листом від 14.10.2010 року № 14/7ДПС 11989 повідомив, що постанова АЕ 341698 від 09.08.2010 року направлено поштою за місцем проживання ОСОБА_2 на адресу відділу ДАІ для обслуговування м. Кривий Ріг .

На письмовий запит суду від 16.11.2010 року про надання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, складеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення АЕ1 № 045915, Відділ ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Кривого Рогу листом від 29.12.2010 року повідомив про направлення означеної постанови до Дзержинського відділу державної виконавчої служби для примусового виконання стягнення штрафу .

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ОСОБА_3 є належним відповідачем-субєктом владних повноважень, оскільки він, як інспектор ДПС, наділений правом виконувати владні управлінські функції при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.258 КУпАП, органам ДАІ дійсно надано право фіксувати порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки тощо і у таких випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова по справі виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Між тим, реалізуючи свої повноваження в даній сфері, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст.9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Із наданих суду сторонами доказів убачається, що 09.08.2010 року проведення нагляду за дотриманням ПДР на 113 км автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв здійснювалось за допомогою вимірювача швидкості руху ІСКРА-1 № 30111Д.

Разом з тим відповідачами не надані докази правомірності перебування інспектора Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 саме на цій ділянці автодороги (картка маршруту патрулювання наряду ДПС), не надано відомостей про включення вимірювача швидкості руху ІСКРА-1 № 30111Д до реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідачами також не надані суду відомості щодо проходження інспектором Русіним Р.Є. службової підготовки до роботи з означеним вимірювачем швидкості; виписки із журналів про отримання ним 09.08.2010 року вищеназваного приладу для здійснення чергування.

Всі ці факти у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації.

Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч.3 ст.70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.06.1988 року (з наступними змінами та доповненнями ) „Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення зазначає, що суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП України, не доведена належними доказами і постанова від 09.08.2010 року про накладення на неї адміністративного стягнення за це правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача ОСОБА_3 по притягенню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.2 КАС України оскарженню підлягають тільки рішення субєкта владних повноважень. Таким рішенням є винесена 09.08.2010 року постанова АЕ № 341698. Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням субєкта владних повноважень це процесуальний документ, в якому фіксується факт правопорушення і самостійному оскарженню він не підлягає.

Позовні вимоги в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення АЕ1 № 045915 від 09.08.2010 року задоволенню не підлягають з тих самих підстав протокол не є рішенням субєкта владних повноважень.

Позовні вимоги до Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, задоволенню не підлягають, оскільки предявлені до неналежного відповідача.

В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.3, 8, 11, 69, 70, 71, 86, 99, 100, 158-163 КАС України, ст.247, 288, 289, 293 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, інспектора Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне правопорушення, визнання неправомірними дій інспектора по притягненню до адміністративної відповідальності, визнання неправомірною бездіяльності інспектора щодо ігнорування клопотань про забезпечення доказів, допитів свідків та відмову в можливості надання пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення на окремому аркуші задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову АЕ № 341698 від 09.08.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_3.

В решті позовних вимог до інспектора Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 відмовити.

У позові до Софіївського взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області відмовити.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складання у повному обсязі до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, у разі її подання протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її подання після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного

Суддя:ОСОБА_1