Справа № 2-а-361-10
Суддя: Гаврищук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-361-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючої - судді Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що має статус постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії, учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Статтею 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що щорічна допомога учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС ІІ категорії у 1986 році виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Однак, відповідач проводив вказані виплати в меншому розмірі на підставі постанов КМУ № 836 від 26.07.1996 р. та № 562 від 12.07.2005 р.. На його вимогу здійснити перерахунок відмовився з посиланням на те, що виплата здійснена вірно, відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі урядових постанов. Вважає таку відмову неправомірною, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, чим урядові документи. Недовиплачена сума за період з 2008 по 2009 р.р., згідно розрахунку, становить 5450 гривень, яку просить стягнути в судовому порядку, поновивши строк звернення до суду.

Згідно заяви позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач просить справу розглянути у відсутність його представника. В запереченні на позов позовні вимоги не визнає і посилається на те, що ним визнається статус позивача як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії, учасника ліквідації аварії на „ЧАЕС у 1986 році, факт виплати йому одноразової допомоги на оздоровлення, по 100гривень за 2008-2009 роки підтверджено довідкою.

Виплата здійснювалась на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того в запереченні звертається увага суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду та висловлено прохання про відмову в позові з означених підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога особам, які були учасниками ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році та мають статус ІІ категорії, виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Суд вважає, що оскільки положення Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суперечать вимогам ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а Закон має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, то відповідачу слід було керуватись нормами Закону.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2008 - 2009 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення, як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань, до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Нетішинської міської ради повинно провести розрахунки, нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2009 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Суд вважає, що вимога відповідача про застосування до цього адміністративного позову строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку державні органи виплачували йому в порушення вимог Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив, дізнався про те, що його право порушено лише з письмової відмови управління праці та соціального захисту населення щодо перерахунку вказаної допомоги. Крім того грошові зобовязання держави щодо громадянина в світлі рішень Європейського суду з прав людини та Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розцінюються як власність громадянина, термін давності застосування до якої перевищує строк давності по адміністративним справам і в сукупності з вищевикладеним зумовлює продовження позивачу терміну звернення до суду з вимогами щодо захисту своїх конституційних прав.

Від сплати держмита сторони слід звільнити на підставі ст. 4 Декрету Кабинету Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,71,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 ч.2 , п.6 ст. 92 Конституції України, ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії щорічної допомоги на оздоровлення за період 2008-2009 роки

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум на оздоровлення за період 2008-2009 роки відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як учаснику ліквідації наслідків на „Чорнобильській АЕС у 1986 році виходячи з пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат, поновивши строк звернення до суду.

В позовній вимозі, щодо стягнення певної суми недоотриманих позивачем сум на оздоровлення відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її проголошення через Нетішинський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та поданням апеляції протягом 20 днів з дня подачі такої заяви.

Суддя Гаврищук Л.П.