Справа № 1306/3684/2012
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2012-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 1306/3684/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді - Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання нечинними п.2.1 рішення Дрогобицької міської ради № 219 від 31.05.2011 р., та п. 3.1 рішення № 414 від 28.12.2012 р., третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 комунальних ресурсів Виконкому Дрогобицької міської ради,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження рішення № 219 Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 року та визнати нечинними п.2.1 рішення № 219, 7 сесії шостого скликання від 31.05.2011 року та п. 3.1 рішення № 414, 13 сесії шостого скликання від 28.12.2011 року Дрогобицької міської ради.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є приватним підприємцем, який діє на підставі свідоцтва серія BOO № 554161 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03.12.1996р.. з заміною свідоцтва від 10.09.2008р. реєстрація свідоцтва здійснена у виконавчому комітеті Дрогобицької міської Ради Львівської області.

Видом його діяльності є ремонт взуття. Отримавши свідоцтво фізичної особи підприємця він почав працювати в майстерні ремонту взуття по вул.. Грушевського 54/1 в м. Дрогобичі.

На це приміщення площею 9.4 кв.м. з цільовим призначенням для ремонту взуття, на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської Ради № 215 від 17.08.2000 р. він отримав свідоцтво про право власності від 06.09.2000р. З часом для виробничих потреб виникла необхідність збільшити приміщення і він звернувся з відповідною заявою до виконкому Дрогобицької міської Ради.

Виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради 21.03.2002р. прийняв рішення яким йому було надано дозвіл провести перепрофілювання газорозподільчого пункту (ГРП) на вул.. Грушевського, 54 в м.Дрогобичі під приміщення для потреб майстерні по ремонту взуття. На підставі цього рішення ним було отримано всі необхідні документи та дотримано порядку будівництва допоміжного приміщення.

Тому після закінчення будівництва приміщення майстерні для потреб по ремонту взуття площею 36,6 кв.м. на вул..Грушевського, 54 в м.Дрогобичі, рішенням виконкому № 190 від 17.08.2006р. було затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття його в експлуатацію. На підставі цього рішення він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на нежитлову будівлю.

Приміщення для ремонту взуття знаходиться на земельній ділянці площею 60 кв.м. по вул.. Грушевського, 54 в м.Дрогобичі.

Земельна ділянка надавалась йому в оренду на підставі рішення № 25 Дрогобицької міської Ради 3 сесії 4 демократичного скликання від 20.06.2002р.

18.12.2009 року договір оренди між ним та Дрогобицькою міською Радою знову був продовжений строком на три роки.

В 2010 році він вирішив викупити орендовану ним земельну ділянку. Для цього звернувся з відповідною заявою до відповідача і Дрогобицька міська Рада на 34 сесії п'ятого скликання прийняла рішення № 1253 від 29.07.2010р. про внесення земельної ділянки площею 60 кв.м. на вул.. Грушевського, 54 для обслуговування нежитлової будівлі, в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, яка підлягає продажу у власність ОСОБА_2

Була проведена експертна оцінка землі на замовлення управління комунальних ресурсів виконкому Дрогобицької міської Ради і встановлена її ринкова вартість 6411 грн.

Для оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, він оплатив авансовий платіж в сумі 2283 грн. 08 коп., що підтверджується квитанцією № 371/1 ВАТ «Ощадбанку»філія Дрогобицьке відділення № 6307 від 20.09.2010р.

Тобто з його сторони було виконано всі вимоги відповідача для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки.

Однак на 7 сесії 6 скликання Дрогобицька міська Рада приймає рішення № 219 від 31.05.2011р. про відмову йому у продажі земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

Він вирішив, що відповідач прийняв помилкове та необгрунтоване рішення і вдруге звернувся до відповідача з заявою про купівлю земельної ділянки, але Дрогобицька міська Рада на 13 сесії шостого скликання 28 грудня 2011р. рішенням № 414 знову відмовила йому у продажі земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі.

Питання про продаж йому земельної ділянки розглядалось на засіданнях постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин і було прийнято такі рішення: на засіданні постійної комісії від 16.05.2011р. рішення про виїзд на місце; на засіданні постійної комісії ради від 23.05.2011р. рішення про відмову у продажі земельної ділянки без наведення підстав для відмови в продажу земельної ділянки; на засіданні постійної комісії від 12.12.2011р. рішення про відмову в продажі земельної ділянки без наведення підстав для відмови.

Дрогобицька міська рада приймаючи оскаржувані ним рішення № 219 і № 414 про відмову в продажі йому земельної ділянки також не вказала підстав такої відмови.

У зв'язку з цим у нього виникли сумніви, що відповідач, відмовляючи йому продати земельну ділянку, мав для цього обгрунтовані підстави, які передбачені ст. 128 Земельного кодексу України, тим більше, що спочатку відповідач погодився продати йому земельну ділянку і ним були затрачені кошти на оцінку землі.

Вважає, шо відповідач прийняв незаконні рішення, вийшов за межі своєї компетенції. Тим більше, що відповідно до п.5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Якраз це правило, виписане в рішенні Конституційного Суду України і було порушено по відношенню до нього прийняттям пізніших незаконних рішень, які він оскаржує в даній позовній заяві.

ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що згідно відповіді № 1454 від 20.06.2012 року на адвокатський запит ОСОБА_3 Держкомзему у місті Дрогобичі Львівської області «кадастровий номер на земельну ділянку по вул..Грушевського, 54/1 в м.Дрогобич, при викупі земельної ділянки не присвоювався (Державний акт на право власності на землю від 12.11.2002 року реєстраційний № 41), у звґязку з тим, що технічна документація земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність, була розроблена у 2001р., та рішення Дрогобицької міської ради про внесення в перелік земельних ділянок, які підлягають продажу у власність в 2001 році було прийнято 16.05.2001 року № 577, а порядок присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель, був затверджений вказівкою Держкомзему України 20.03.2002 року № 12», а тому з врахуванням цього позивачем було подано всі документи для викупу земельної ділянки, і витребування від нього інших документів відповідачем є незаконним та необґрунтованим. На підставі вищенаведеного просять позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зґявився, подав клопотання про слухання справи за відсутності представника Дрогобицької міської ради, заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_2 з підстав викладених в письмовому запереченні, а саме: відповідно до роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів»підставами для визнання актів недійсними є:

1. невідповідність актів встановленій законодавством компетенції органів, що прийняли ці акти;

2. невідповідність актів вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. За правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є питання місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання міськими радами земельних відносин відповідно до закону.

Так, відповідно до пунктів «а», «б», «в»ст. 12 Земельного кодексу, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Відповідно до ст. 128 ЗК України, продаж громадянам земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.34 ст. 26, п.2 ст. 77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»питання продажу земельної ділянки вирішується на пленарному засіданні ради - сесії.

Отже, приймаючи спірні рішення, Дрогобицька міська рада діяла в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 128 ЗК України, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до міської ради. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд).

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Частиною 5 ст. 128 Земельного кодексу України встановлено, що міська рада може відмовити у продажі земельної ділянки у випадку неподання документів, необхідних для прийняття рішення чи виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

01 грудня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицької міської ради із заявою про затвердження грошової оцінки та продаж земельної ділянки площею 60 кв.м., яка розташована на вул. Грушевського, 54/1. Однак згідно державного акту на право власності на землю від 12 листопада 2001 року серія ЛВ №028771, власником цієї земельної ділянки є позивач.

Згідно висновку відділу містобудування та архітектури від 26.02.2008 №95, доданого до матеріалів звіту про експертну грошову оцінку, земельна ділянка по вул. Грушевського 54 в м.Дрогобичі пл. 60 кв.м. може бути надана тільки в оренду.

Крім того, наданий позивачем кадастровий план земельної ділянки, не відповідає технічному паспорту будівлі позивача, хоча паспорт виданий 20.07.2006 року, а кадастровий план - у 2008 році. У кадастровому плані зазначено забудовану площу в розмірі 25 кв.м., а в технічному паспорті - 36,3 кв.м..

Зважаючи на те, що під час розгляду матеріалів на засіданні депутатської комісії ради було виявлено недостовірність відомостей у поданих документах, Дрогобицька міська рада на підставі п. б ч. 5 ст. 128 ЗК України прийняла рішення від 31.05.2011 №219 про відмову у продажі земельної ділянки ОСОБА_2

При повторному зверненні до Дрогобицької міської ради (заява від 14.11.2011) позивач знову зазначив у заяві земельну ділянку по вул.Грушевського, 54/1 та не подав (подав такі, що втратили чинність) документів, необхідних для прийняття рішення про продаж земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЗКУ, ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою.

Ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель»встановлює, що експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі відчуження та страхування земельних ділянок, що належать до державної або комунальної власності.

Однак, відповідачем надано висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 12.11.2010 року, який уже втратив свою чинність, оскільки згідно даних звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, термін чинності звіту - один рік з дати оцінки.

Таким чином, Дрогобицька міська рада, приймаючи рішення від 28.12.2011 №414 діяла відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п.а ч.5 ст. 128 ЗК України.

Представник третьої особи ОСОБА_3 комунальних ресурсів Виконавчих органів Дрогобицької міської ради пояснив, що Рішенням Дрогобицької міської ради від 29 липня 2010 року № 1253 «Про включення в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають продажу у власність»земельну ділянку площею 60 кв.м. на вул.Грушевського, 54 в м.Дрогобичі внесено в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають продажу у власність ФОП ОСОБА_2 для обслуговування нежитлової будівлі.

На виконання п.2 цього рішення управління комунальних ресурсів з покупцем ФОП ОСОБА_2 уклало угоду від 20 вересня 2010 року № 20 на фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок. Згідно п.2.2 цього договору покупець зобов'язувався надати на вимогу Замовника всі документи, необхідні для замовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки, в тому числі витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

На підставі наданих покупцем документів виготовлено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ «Експертна група «Богдан», з яким на виконання названого вище рішення Дрогобицької міської ради управління уклало договір на проведення експертної оцінки № 0411-10/02 від 04.11.2010 року.

Даний звіт виготовлено 19 листопада 2010 року, а дата оцінки проведена станом на 12 листопада 2010р.

Після виготовлення звіту позивач двічі звертався до міської ради із заявами.

У заяві від 01.12.2010 року позивач просив затвердити грошову оцінку та продати земельну пл.. 60 кв. м., яка розташована на вул..Грушевського, 54/1 в м.Дрогобичі.

У заяві від 14.11.2011 року позивач просив повторно винести на розгляд сесії міської ради питання продажу йому у власність земельної ділянки площею 60 кв.м., на якій розташована будівля по вул. Грушевського 54,1.

З наведених вище заяв видно, що позивач просить надати йому земельну ділянку на вул. М.Грушевського, 54/1 в м.Дрогобичі, на якій розташована будівля, незважаючи на те, що позивач є власником цієї земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю від 12 листопада 2002 року серія ЛВ № 028771.

З цього можна зробити висновок, що заявлені в заявах права позивача, оскаржуваними рішеннями Дрогобицької міської ради не порушено.

На їхнє прохання позивач не представив кадастровий номер земельної ділянки на вул.Грушевського, 54/1 в м. Дрогобичі, оскільки через кадастровий номер можна встановити ідентичність земельної ділянки.

Як вище зазначено, звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки в м.Дрогобичі на вул. Грушевського, 54 виготовлений на підставі наданих позивачем документів, які викликали сумнів у членів депутатської комісії ради.

В матеріалах звіту є довідка управління Держкомзему м.Дрогобич від 08.08.2008 року «Про присвоєння кадастрового номеру».

Цей документ викликав сумнів в його законності, оскільки він виданий без реєстраційного номера. В цій довідці зазначено цільове призначення земельної ділянки - обслуговування ремонтної майстерні. Це не відповідає договору оренди землі від 18.12.2009 року №13, де зазначено цільове призначення земельної ділянки - обслуговування нежитлової будівлі, та рішенню Дрогобицької міської ради від 29 липня 2010 року № 1253.

Згідно схеми розташування землекористувача в системі забудови м.Дрогобича під № 54 зареєстрований багатоповерховий житловий будинок, а не будівля позивача.

На даний позивачем кадастровий план земельної ділянки, яку хоче викупити позивач, не відповідає технічному паспорту будівлі позивача, хоча паспорт виданий 20.07.2006 року, а кадастровий план - у 2008 році.

У кадастровому плані зазначено забудовану площу в розмірі 25 кв.м., а в технічному паспорті - 36,3 кв.м.

До матеріалів звіту додано висновок відділу містобудування та архітектури від 26.02.2008 року № 95, в якому зазначено, що земельна ділянка на вул. Грушевського, 54 в м.Дрогобичі площею 60 кв.м. може бути надана тільки в оренду. Це підтверджується також зауваженнями головного архітектора ОСОБА_4 при погодженні кадастрового плану, який доданий до матеріалів звіту.

Таким чином, під час розгляду матеріалів на засіданні депутатської комісії ради було виявлено недостовірність відомостей у поданих документах, а тому було рекомендовано комісією відмовити в задоволенні позивачу у продажу земельної ділянки.

Відповідно до п.5 ст.128 Земельного Кодексу України підставою відмови в продажу земельної ділянки є виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Таки чином, названі вище рішення Дрогобицької міської ради прийняті у відповідності з діючим законодавством, а тому вимоги позивача є безпідставними і не можуть бути задоволені.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Судом встановлено позивач є приватним підприємцем, який діє на підставі свідоцтва серія BOO № 554161 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 03.12.1996р.. з заміною свідоцтва від 10.09.2008р. реєстрація свідоцтва здійснена у виконавчому комітеті Дрогобицької міської Ради Львівської області, видом його діяльності є ремонт взуття. Свою підприємницьку діяльність здійснює в майстерні ремонту взуття по вул.. Грушевського 54/1 в м.Дрогобичі. На це приміщення площею 9.4 кв.м., на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської Ради № 215 від 17.08.2000 р. він отримав свідоцтво про право власності від 06.09.2000р.

З часом для виробничих потреб у ОСОБА_2 виникла необхідність збільшити приміщення, тому він звернувся з відповідною заявою до виконкому Дрогобицької міської Ради.

Виконавчий комітет Дрогобицької міської Ради 21.03.2002р. прийняв рішення яким йому було надано дозвіл провести перепрофілювання газорозподільчого пункту (ГРП) на вул.. Грушевського, 54 в м.Дрогобичі під приміщення для потреб майстерні по ремонту взуття. На підставі цього рішення він отримав всі необхідні документи та дотримано порядку будівництва допоміжного приміщення. Після закінчення будівництва приміщення майстерні площею 36,6 кв.м. на вул..Грушевського, 54 в м.Дрогобичі, рішенням виконкому № 190 від 17.08.2006р. було затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття його в експлуатацію. На підставі цього рішення він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на нежитлову будівлю.

Приміщення для ремонту взуття знаходиться на земельній ділянці площею 60 кв.м. по вул.. Грушевського, 54 в м.Дрогобичі.

Земельна ділянка надавалась йому в оренду на підставі рішення № 25 Дрогобицької міської Ради 3 сесії 4 демократичного скликання від 20.06.2002р.

18.12.2009 року договір оренди між ним та Дрогобицькою міською Радою знову був продовжений строком на три роки.

В 2010 році він вирішив викупити орендовану ним земельну ділянку, і звернувся з відповідною заявою до Дрогобицької міської ради. Дрогобицька міська Рада на 34 сесії п'ятого скликання прийняла рішення № 1253 від 29.07.2010р. про внесення земельної ділянки площею 60 кв.м. на вул.. Грушевського, 54 для обслуговування нежитлової будівлі, в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, яка підлягає продажу у власність ОСОБА_2

Була проведена експертна оцінка землі на замовлення управління комунальних ресурсів виконкому Дрогобицької міської Ради і встановлена її ринкова вартість 6411 грн.

Для оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, він оплатив авансовий платіж в сумі 2283 грн. 08 коп., тобто з його сторони було виконано всі вимоги відповідача для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки.

Нормою п.2 ст. 95 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частина 1 ст. 143 Конституції України гласить, що «територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції». Перелік таких питань визначено у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання міськими радами земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пунктів «а», «б», «в»ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Відповідно до ст. 128 ЗК України, продаж громадянам земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.34 ст. 26, п.2 ст. 77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»питання продажу земельної ділянки вирішується на пленарному засіданні ради сесії.

Рішенням 7 сесії 6 скликання Дрогобицької міської Ради № 219 від 31.05.2011р. та Рішенням 13 сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради № 414 від 28 грудня 2011р. ОСОБА_2 відмовлено у продажі земельної ділянки несільськогосподарського призначення, при цьому не вказавши причин такої відмови.

В п.5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України чітко вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

ОСОБА_1 це правило, виписане в рішенні Конституційного Суду України і було порушено Дрогобицькою міською радою по відношенню до ОСОБА_2 прийняттям Рішень № 219 від 31.05.2011 року та № 414 від 28.12.2011 року.

Твердження представників відповідача та третьої особи того, що наданий позивачем кадастровий план земельної ділянки, не відповідає технічному паспорту його будівлі, хоча паспорт виданий 20.07.2006 року, а кадастровий план - у 2008 році. У кадастровому плані зазначено забудовану площу в розмірі 25 кв.м., а в технічному паспорті - 36,3 кв.м., не відповідають дійсності оскільки будівля 2-ох поверхова, і тому в технічному паспорті вказана така площа будівлі.

Ці та інші заперечення представників відповідача та третьої особи щодо позову не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях.

Відмовляючи ОСОБА_2 продати земельну ділянку, Дрогобицька міська рада не мала для цього обгрунтованих підстав, які передбачені ст. 128 Земельного кодексу України, так як позивачем було подано всі необхідні документи, тим більше, що спочатку відповідач погодився продати земельну ділянку і ОСОБА_2 були затрачені кошти на оцінку землі.

Виходячи з наведеного та керуючись ст..ст. 9, 71, 86, 159-163 КАС України, ст.ст. 26, 77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 95, 128 ЗК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Поновити строк на оскарження рішення № 219 Дрогобицької міської ради від 31.05.2011 року.

Визнати нечинним п.2.1 рішення №219, 7 сесії шостого скликання від 31.05.2011 року та п. 3.1 рішення № 414, 13 сесії шостого скликання від 28.12.2011 року Дрогобицької міської ради.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В