Справа № 2-а-141/10
Суддя: Палазюк В. М.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-141/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого - судді ПалазюкВ.М.

при секретарі -Поліщук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Андрушівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України в Рівненській області про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову інспектора ІДПС Рівненської роти ДПС для ОДДЗ від 15.10.2010 року, по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 260 грн. за перевищення швидкості згідно ч.І ст. 122 КпАП України. Він дійсно керував автомобілем в зазначеному населеному пункті, однак швидкість він не перевищував, а покази приладу „Візир не вказували на те. що там зафіксована швидкість саме його автомобіля. На приладі відповідач продемонстрував зафіксовану швидкість руху 92 км/год., але доказів, що ця швидкість належить автомобілю позивача не надав. Просив постанову скасувати , а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не зявився, зазначивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення, згідно яких прилад „Візир обладнаний автоматичною відеокамерою та має свідоцтво про провірку робочого засобу вимірювальної техніки, тому постанова є законною.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року інспектором Косинським О.А. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВК № 163901, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень .

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 15.10.2010 р. близько 21.20 год. на а/д Київ-Чоп 326 км. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 92 км/год, швидкість вимірювалась приладом „Візир № 081251 .

Підставою для накладення адміністративного стягнення є складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення серії ВК1 1 № 036380 від 15.10.2010 року .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, та не зафіксовано докази, і які б дозволили вказати на достовірність фіксації швидкості саме автомобіля на якому рухався позивач, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова и протокол не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, позивач категорично заперечував проти порушення, тому , відповідач як субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, тобто не тільки зафіксувати його за даними вимірювального засобу та шляхом складання протоколу, однак такі докази відсутні. В запереченнях, надісланих суду відповідач зазначає, що прилад „Візир, яким здійснювався контроль швидкості, обладнаний автоматичною відеокамерою, однак фотознімків на підтвердження своїх заперечень не додав.

Крім того, у вищевказаній постанові про накладення адміністративного стягнення лише констатовано факт руху автомобіля під керуванням позивача зі швидкістю 92 км/год., тоді як висновки про перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 км/год. відсутні.

Тому, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та обєктивного дослідження та зібрання фактичних даних по справі, а тому враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача та про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення в звязку із недоведеністю його вини та відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 11, 17, п.2 ч.І ст.18, 86, 104, 159, 162, 163, 167 КАС України ст. ст. 256, 287, 288, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову ВК № 163901 від 15 жовтня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 260 грн. скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3