Справа № 2а-557/10
Суддя: Жигулін С. М.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-557/10
Провадження № 2а-557/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області

про

перерахунок і виплату додаткової пенсії і перерахунок загального трудового стажу

В С Т А Н О В И В:

Позивач пояснив, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до другої категорії осіб, що постраждали від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до вимог ст. 51 ч.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на додаткову пенсію в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається з урахуванням рішенням Конституційного суду України від 22 квітня 2008 року. Разом із тим, листом від 28 лютого 2010 року йому відмовлено йому відмовлено у нарахуванні з оглядом на відсутність бюджетного фінансування, а також відмовлено у перерахунку загального трудового стажу, який за трудовою книжкою з 11 серпня 1969 року та його роботу по наступний час становить 30 років 7 місяців. Просить визнати незаконним відмову та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області провести перерахунок пенсії з 28 травня 2008 року із розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком у відповідності із загальним трудовим стажем 30 років 7 місяців.

Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області проти позовних вимог заперечує, пояснила, що вказана пенсійна установа підпорядкована Кабінету Міністрів України, фінансування здійснюється з державного бюджету з оглядом на розмір виділених державних коштів відповідно до розяснення, яке надано постановою Кабінету Міністрів України за № 530 від 28 травня 2008 року. Разом із тим пояснила, що посилання позивача на зміни до закону, які внесені рішенням Конституційного Суду України з 22 травня 2008 року, необхідно досліджувати з урахуванням пропуску позивачем строку позовної давності. Також пояснила, що позивач не звертався із заявою про збільшення строку загального трудового стажу, що вважає за підставу для відмови в частині заявлених позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає доведеним наступне.

З оглядом на надані до матеріалів справи докази позивач з 30 грудня 1992 року на підставі посвідчення серії А № 078493 відноситься до другої категорії осіб, що постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Посвідченням серії ААА № 932134 від 21 травня 2002 року підтверджені обставини нарахування позивачеві пенсії з урахуванням другої категорії осіб, що постраждали від Чорнобильської катастрофи з 01 квітня 2002 року пожиттєво.

Вимогами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 вказаного закону визначається розмір доадатковї пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 2, а статтею 54 вищевказаного закону встановлюється розмір державної пенсії особам, віднесеним до категорії 2.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 2 цього Закону визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

При застосуванні частини третьої статті 28 цього Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" необхідно враховувати, що наявність такої норми не є підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплат, передбачених Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначалися згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року за № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка втратила чинність з 01 вересня 2008 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року за № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та від 26 липня 1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом із тим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові

особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд визнає обов'язковим здійснення нарахування та виплати пенсій виходячи з розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З оглядом на вищенаведене суд вважає доведеними обґрунтування позивача щодо неправомірності відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії виходячи з розмірів, встановлених Законом.

Щодо пропуску позивачем пропуску строку позовної давності, на чому наполягає представник відповідача суд вважає встановленим наступне.

Відповідно до вимог ст.99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюєься з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішення Конституційного суду за № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, на яке посилається представник позивача, визнає неконтитуційним положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня ухвалення цього рішення, тобто з 22 травня 2008 року. Звернення позивача до Управління пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі Одеської області та відповідь пенсійної установи стосується 28 січня 2010 року.

Відповідно до вимог ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотання особи, яка бере участь у справі.

Стосовно вказаної обставини клопотання позивача та його представника відсутні, з оглядом на що суд з оглядом на роз'яснення Вищого адміністративного суду України за № 1425/11/13-10 від 13 жовтня 2010 року залишає позов у вказаній частині без розгляду відповідно до вимог ст. 100 КАС України.

Разом із тим, суд вважає недоведеними позовні вимоги в частині відмови відповідача у збільшенні строку трудового стажу, тому що відповідно до вимог ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» строки перерахунку призначеної пенсії виникають з часу звернення пенсіонера.

Разом із тим, звернення відповідача щодо вказаної обставини до матеріалів справи в обгрунтування позовних вимог не долучено, представник відповідача не заперечує проти можливості перерахування трудового стажу за наявності звернення позивача.

За вказаних обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині відмови у перерахуванні трудового стажу належить відмовити.

Керуючись ст. 158-163 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області про перерахунок і виплату додаткової пенсії залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області про визнання незаконною відмову у перерахунку загального трудового стажу відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_4