Справа № 2а-6963/09/0670
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2011-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" липня 2011 р. Справа № 2а-6963/09/0670

номер рядка статистичного звіту 12.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Охрімчук І.Г.

ОСОБА_1,

при секретарі Сидоруку Р.М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

ОСОБА_3

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "09" лютого 2011 р. у справі № 2а-6963/09/0670 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про визнання наказів протиправними, поновлення по службі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, грошового утримання, компенсації за невикористану відпустку, допомоги по тимчасовій непрацездатності, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

13 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 УМВС України на Південно-Західній залізниці про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Крім того позивач просив зарахувати термін вимушеного прогулу у строк для визначення вислуги років, стягнути грошове утримання за серпень 2009 року, яке не було виплачено, компенсацію за невикористану відпустку, грошове утримання за період хвороби та проіндексувати неотримані доходи.

27 жовтня 2009 року від позивача надійшла уточнююча позовна заява, в якій він просив визнати накази №117 від 28.07.2008р., №172 від 15.07.2009р. та №220 о/с від 07.09.2009р. протиправними, поновити його на службі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, грошове утримання, компенсацію за невикористану відпустку, допомогу по тимчасовій непрацездатності, відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 МВС України на Південно-Західній залізниці нарахувати і виплатити ОСОБА_2 грошове утримання з 30 липня по 06 вересня 2009 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_4 МВС України на Південно-Західній залізниці на користь ОСОБА_2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що з 2004 року він проходив службу у відповідача. Був старшим сержантом ППС ЛП міліції станцій Овруч та Коростень, сумлінно виконував свої обов'язки, заохочувався за хорошу службу. 20 липня та 27 липня 2009 року листами заступника начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці він був повідомлений про скорочення з 15 травня 2009 року посади, яку він займав, та виведення його в розпорядження начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці. Проте інша посада йому не пропонувалась, він виконував ті ж самі обов'язки, що і раніше. Наказом №220 о/с від 07 вересня 2009р. був звільнений з органів внутрішніх справ з мотивів службової невідповідності.

Вважає, що відповідач діяв упереджено, пояснення від нього не вимагав, в той же час неодноразово вимагав від нього написання заяви про звільнення із служби за власним бажанням.

Відповідач - УМВС України на Південно-Західній залізниці також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю.

Вказує, що позивач обґрунтовано був звільнений зі служби, оскільки результати його роботи були незадовільними, крім того він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Нарахування грошового забезпечення позивачу проводилось відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначив, що відповідно до наказу УМВС України №499 від 31.12.2007р. грошове забезпечення позивачу правомірно було нараховано лише за 15 діб з моменту зарахування його в розпорядження начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці, тобто по 29 липня 2009 року включно. З приводу інших вимог вказав, що компенсація за невикористану відпустку позивачеві виплачена, а права на допомогу з тимчасової непрацездатності він не має, оскільки за ті місяці, протягом яких він хворів, йому відповідно до чинного законодавства у повному обсязі було виплачене грошове утримання.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату , час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, дослідивши правильність застосування місцевим судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з такого.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, займав посаду інспектора патрульної служби БПС ЛВ на ст. Коростень (за рахунок 1-ї роти батальйону патрульно-постової служби міліції при УМВС України на Південно-Західній залізниці), мав звання старшого сержанта міліції.

Наказом УМВС України на Південно-Західній залізниці №220 о/с від 07.09.2009 року позивач був звільнений у запас (з поставленням на військовий облік) відповідно до підпункту "д" пункту 63 (через службову невідповідність) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Підставою для звільнення слугувало подання начальника ЛВ на ст. Коростень УМВС України на Південно-Західній залізниці ОСОБА_5, у якому зазначено, що старший сержант міліції ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ через службову невідповідальність.

Як вбачається з атестаційного листа ОСОБА_2 до виконання своїх функціональних обов'язків ставився безвідповідально, впродовж 2006 2009 років за систематичні порушення службової дисципліни та низькі результати особистої службової діяльності притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Так, наказом №97 від 22.05.2006р. позивачу була оголошена догана, наказом №69 від 10.04.2007р. - оголошена сувора догана, наказом №117 від 28.07.2008р. ОСОБА_2 попереджено про неповну посадову відповідальність, а наказом №172 о/с від 15.07.2009р. - дисциплінарне стягнення обмежено раніше накладеним стягненням, передбаченим наказом №117 від 28.07.2008р.

Догана позивачу була оголошена (наказ начальника ЛВ на ст. Коростень №97 від 22.05.2006р.) за грубе порушення службової дисципліни, а саме за незабезпечення супроводження нарядом, в який входив позивач, поїзда далекого сполучення.

Колегія суддів вважає правомірним і наказ ЛВ на ст. Коростень №117 від 28.07.2008р. "Про покарання співробітника лінійного відділу". Зазначеним наказом ОСОБА_2 попереджено про неповну посадову відповідальність за грубе порушення транспортної дисципліни, а саме керування транспортним засобом моторолером в стані алкогольного сп'яніння, передачу права керування неповнолітній особі, яка не має достатніх навиків водіння, внаслідок чого допущено ДТП, неповідомлення про подію керівництву ЛВ, нещирість під час оформлення ДТП та службової перевірки.

Також правомірним є і наказ ЛВ на ст. Коростень №172 о/с від 15.07.2009р. В цьому наказі зазначено, що за порушення вимог ст.ст. 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ОСОБА_2 заслуговує притягненню до суворої дисциплінарної відповідальності, але враховуючи, що наказом від 28.07.2008р. №117 його вже попереджено про неповну посадову відповідальність, обмежитись цим.

Наказ №172 виданий за результатами перевірки, якою встановлено, що позивач допустив порушення чинного законодавства при затриманні гр. ОСОБА_6 та оформленні цього затримання. Дисциплінарне провадження по цьому факту було порушене Коростенським транспортним прокурором. Та обставина, що в діях позивача прокурором не було встановлено складу злочину, в даному випадку правового значення не має, оскільки йдеться про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначені накази про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відповідач виніс законно та в межах наданих йому повноважень.

Відповідає вимогам Закону України "Про міліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ і наказ №220 о/с від 07.09.2009р. в частині звільнення позивача у запас через службову невідповідність. Підставою для звільнення слугувало подання начальника ЛВ на ст. Коростень УМВС України на Південно-Західній залізниці ОСОБА_5 та висновок атестаційної комісії від 07.09.2009р., в яких зазначено, що ОСОБА_2 до виконання своїх функціональних обов'язків ставився безвідповідально, впродовж 2006 2009 років за систематичні порушення службової дисципліни та низькі результати особистої службової діяльності притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Та обставина, що посада відповідача була скорочена, не перешкоджала відповідачеві вирішувати питання про його звільнення у зв'язку з службовою невідповідністю, якщо для цього були підстави.

З матеріалів справи вбачається, що наказом УМВС України на Південно-Західній залізниці №171 о/с від 15.07.2009р. старшого сержанта ОСОБА_2 на підставі наказу МВС України від 15.05.2009р. №220 "Про реорганізацію підрозділів транспортної міліції" було зараховано в розпорядження начальника УМВС на Південно-Західній залізниці. Наказом №220 о/с від 07.09.2009р. його було звільнено у запас.

З довідки УМВС України на Південно-Західній залізниці від 14.01.2010р. №8/281 вбачається, що згідно із наказом № 171 о/с від 15.07.2009р. позивачу виплачено грошове утримання по 29.07.2009р. включно.

В засіданні суду представник відповідача посилався на те, що за цей період грошове утримання позивачеві було виплачено в розмірах, встановлених наказом МВС України №499 від 31.12.2007р., тобто в межах максимально можливого терміну знаходження в розпорядженні начальника.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку при виплаті грошового утримання позивачеві відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства.

Так, відповідно до п.п. "в" п. 40 розділу ІV Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

Згідно із п.п.3.4.1 п.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007р., при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу зараховуються в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

Проте, в порушення зазначених норм, позивач знаходився в розпорядження начальника УМВС на Південно-Західній залізниці з 15.07.2009р. по 06.09.2009р., тобто понад 15 діб. Це сталося не з вини позивача, а через протиправну бездіяльність відповідача, котрий зволікав з вирішенням питання щодо подальшої служби ОСОБА_2 Крім того позивач під час знаходження у розпорядженні начальника продовжував виконував свої попередні службові обов'язки, заступав у наряди, що підтверджується розстановками нарядів за серпень 2009 року (а. с. 16-31). Отже право позивача на отримання винагороди за працю було протиправно обмежене.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення грошового утримання за період з 30.07.2009р. по 06.09.2009р. підлягають задоволенню.

Моральна шкода позивачеві заподіяна, оскільки при звільненні з ним не був проведений повний розрахунок при звільненні. Позивача внаслідок такої протиправної поведінки відповідача була позбавлена значної частини засобів до існування. Це негативно вплинуло на емоційний стан позивача, його стосунки з сім'єю, змушувало докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З врахуванням обставин справи суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 71 КАС України, обов'язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача. Проте, представник відповідача в засіданні суду доказів того, що позивач отримав трудову книжку саме 08.09.2009р., не надав.

Враховуючи викладене, посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду є безпідставним.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_2 та УМВС на Південно-Західній залізниці відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: І.Г. Охрімчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 вул.І.Франка 8, с.Радниці, Овруцького району, Житомирської області

3- відповідачу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці вул.Чапаєва 6, м.Київ 30, 01030