Справа № 826/6092/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6092/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 826/6092/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В. П. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.

У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з’явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов’язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду – без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Комсервіс-Безпека» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Профіт Партнер» (код ЄДРПОУ 39207798) та ТОВ «Техноакорд» (код ЄДРПОУ 39204268) за період з 01.06.2014 р. по 31.07.2014 р., за результатами якої складено акт від 03.11.2014 р. №1199/26-54-22-03-07/35900097.

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на суму 1225178 грн., в тому числі по періодах: за червень 2014 року - в сумі 435 828 грн., за липень 2014 року - в сумі 789 350 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України (в редакції, що діяла на момент декларації податкового кредиту позивачем) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми, колегія суддів дотримується позиції, що необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість і зменшення, таким чином, розміру податку на прибуток є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, який зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Так вирішуючи питання про правомірність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ПП “Комсервіс-Безпека” (замовник) та ТОВ “Профіт Партнер” (виконавець) укладено договір про надання маркетингових послуг від 02.06.2014 р. № 06/03, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець зобов’язується надати останньому послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що зацікавлять замовника, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Предметом маркетингових досліджень є можливість запровадження електронних видань та перспективи розвитку даної продукції в умовах існуючого ринку (п.3.1).

За умовами договору при здачі результатів досліджень сторони складають у двох примірниках акт здачі-приймання роботи, по одному примірнику зберігається у сторін.

Згідно п.п.8.1-8.2 договору вартість послуг виконавця становить 2614968,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ – 435828,00 грн.

Оплата здійснюється у національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Підставою для оплати є акт здачі-приймання виконаних робіт, а у випадку їх доопрацювання – відповідний акт здачі-приймання.

Також, між ПП “Комсервіс-Безпека” та вказаним контрагентом укладено договір про надання маркетингових послуг від 01.07.2014 р. №07/03 з аналогічними попередньому договору умовами.

Оплата здійснюється у національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Підставою для оплати є акт здачі-приймання виконаних робіт, а у випадку їх доопрацювання – відповідний акт здачі-приймання.

На підтвердження реальності господарських відносин в матеріалах справи наявні акти надання послуг № ОУ-0630/01 від 30.06.2014 р., № ОУ-0627/04 від 27.06.2014 р., № ОУ-0718/06 від 18.07.2014 р., № ОУ-0716/01 від 16.07.2014 р., № ОУ-0714/04 від 14.07.2014 р., № ОУ-0711/01 від 11.07.2014 р., № ОУ-0709/03 від 29.07.2014 р., № ОУ-0707/01 від 07.07.2014 р., № ОУ-0703/02 від 03.07.2014 р., № ОУ-0701/01 від 01.07.2014 р. (а. с. 54, 56, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67); податкові накладні № 124 від 27.06.2014 р., № 125 від 30.06.2014 р., № 202 від 18.07.2014 р., № 201 від 16.07.2014 р., № 200 від 14.07.2014 р., № 199 від 11.07.2014 р., № 198 від 09.07.2014 р., № 197 від 07.07.2014 р., № 196 від 03.07.2014 р., № 195 від 01.07.2014 р. (а. с. 55, 57, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75).

У перевіряємому періоді також позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ “Техноакорд” відповідно до договору № 0714-3 від 01.07.2014 р. про надання маркетингових послуг.

Згідно умов зазначеного договору, замовник (ПП “Комсервіс-Безпека”) доручає, а виконавець (ТОВ “Техноакорд”) зобов’язується надати останньому послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що зацікавлять замовника, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Предметом маркетингових досліджень є можливість запровадження електронних видань та перспективи розвитку даної продукції в умовах існуючого ринку (п.3.1).

Відповідно до розділу 7 цього договору, виконавець самостійно організовує роботу з проведення досліджень. Виконавець здійснює викладення результатів дослідження надає результати досліджень у письмовому вигляді або на електронних носіях.

При здачі результатів досліджень сторони складають у двох примірниках акт здачі-приймання роботи.

Згідно п.п.8.1-8.2 договору, вартість послуг виконавця становить 4286100,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ – 714350,00 грн.

Оплата здійснюється у національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Підставою для оплати є акт здачі-приймання виконаних робіт, а у випадку їх доопрацювання – відповідний акт здачі-приймання.

На виконання умов договорів позивачем надано акти надання послуг № ОУ-0731/04 від 31.07.2014 р., № ОУ-0730/01 від 30.07.2014 р. (а. с. 79, 80), податкові накладні № 10 від 30.07.2014 р., № 11 від 31.07.2014 р. (а. с. 81, 82).

На обґрунтування помилковості висновків відповідача позивачем долучено до позову звіти про реалізацію маркетингових послуг, отриманих від контрагентів, у формі укладених договорів про надання послуг позивачем на користь третіх осіб, що відносяться до основного виду його діяльності, а отже, і до основного джерела прибутку (а. с. 50, 86 – 87).

Також в матеріалах справи наявні оборотно-сальдові відомості по рахунку 63 за червень та липень 2014 року (а. с. 83 – 85).

Крім того, позивачем надано в підтвердження дійсності наданих маркетингових послуг копії листів, адресованих контрагентам, в яких міститься перелік питань для дослідження їх фахівцями у сфері охоронних послуг (а. с. 101 – 104).

З апеляційної скарги відповідача вбачається, що висновок податкового органу про безтоварність господарських операцій ґрунтується на тому, що контрагентами позивача до податкового органу не було надано балансу підприємства, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність будь – якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування для здійснення фінансово – господарської діяльності цих контрагентів.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що припущення відповідача про приховування від нього контрагентами позивача відсутності оборотних активів та основних засобів не ставить у залежність реальності господарських операцій позивача з зазначеними контрагентами.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги цих доводів відповідача з огляду також на те, що надання маркетингових послуг наявності складських приміщень, транспорту та устаткування не потребує.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. Беспалов

Суддя

І. О. Грибан

Суддя

О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.