Справа № 2а-2256/10
Суддя: Калько О. С.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2256/10
Провадження № 2а-2256/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2010

9 червня 2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Калько О.С.

при секретарі Войтенко Є.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій незаконними та проведення перерахунку ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконними дій щодо відмови у перерахунку розміру державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов»язати провести перерахунок вказаної допомоги за період починаючи з 27.05.2008 по 31.01.2010 року по досягненню дитини 3 річного віку та зробити перерахунок. В позові посилалась, що спірна допомога виплачувалася у меншому розмірі ніж встановлений законом, що є порушенням її конституційних прав.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення та пояснив, що державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховувалась та виплачувалась позивачу відповідно до вимог законодавства. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник співвідповідача Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заперечення в яких позов не визнав та просив відмовити у його задоволення, справу слухати у їх відсутність.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 070088 від 7 квітня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена і виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до ст..ст. 13-15 Закону України « Про державну допомогу сім»ям з дітьми», п. 17-24 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми , затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751 .

Позивачу з 27 травня 2008 року призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного на період з 27.05.2008р. по 28.03.2011р в розмірі 130 грн. відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» ( а.с. 12).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 15 Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» була викладена в новій редакції.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Дана норма Закону не визнана рішенням Конституційного Суду України №10-рп/08 від 22.05.2008 року неконституційною, а тому є чинною.

Таким чином, враховуючи викладене, у відповідача у 2008 році не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, оскільки згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України частину 1 ст.15 "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" було викладено в новій редакції, та саме цим керувався відповідач, здійснюючи нарахування та виплату відповідної допомоги у 2008 році в зазначеному розмірі, що визнається сторонами по справі.

При цьому, надаючи перевагу Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

На виконання вимог Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 був затверджений Порядок .

Пункт 22 даного Порядку передбачає, що відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Позивачу з 27 травня 2008 року призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного на період з 27.05.2008р. по 28.03.2011р в розмірі 130 грн. відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»

На підставі вище викладеного, суд вважає, що дії відповідача, щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вчинені в межах компетенції останнього.

У 2009 році та 2010 році положення ч.1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" залишились в редакції п.23 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів" .

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи позивачеві у 2009 та у січні- лютому 2010 році виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному п. 23 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про здійснення перерахунку такої допомоги з 01.01.2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01.01.2010 року по 01.03.2010 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання відповідача надалі нараховувати та виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративний позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

На момент звернення до суду зазначена допомога нарахована та виплачена не була, тому позивач не мала підстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому її законні права та інтереси.

Керуючись ст. 64, ч.5 ст.152 Конституції України, ст.ст.1,3, 5 «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий О.С. Калько