Справа № 2-а-884/10
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бережанський районний суд Тернопільської області
Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Бережани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі про визнання дій відповідача незаконними щодо не проведення перерахунку державної (основної) та додаткової пенсій позивачу, ' як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інваліду 3-ї групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Бережанському районі із вимогами визнати незаконними дії відповідача по відмові йому в перерахунку . та виплаті основної (державної) та додаткової пенсії у відповідності до ст.ст. 50,54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії ї за віком; зобов"язати відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54, ч.4 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" починаючи з 09 липня 2007 року і в подальшому довічно, - основну пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії по 3-й групі інвалідності в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю, як інваліду 3-ї групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених йому сум таких пенсій.
Відповідачем позову не визнано в повному обсязі, подано письмові заперечення, заявлено клопотання про застосування 6-ти місячного строку на звернення до суду із такими вимогами.
Суд вважає, що є наявними достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження за заявленими вимогами.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, у тому числі і письмові заперечення відповідача, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, а відповідачем не заперечено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації ^наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 3-ї групи по захворюваннях пов"язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У відповідності до вимог ст.ст.49,50,ч.4 ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ позивач отримує в управлінні Пенсійного фонду в Бережанському районі Тернопільської області пенсію у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді :а) державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно зі ст. 50 вказаного Закону, особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідам III групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Статтею 54 цього Закону (в редакції, яка діяла до 27 грудня 2007 року), передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.
Статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, зупинення дії положення законів, якими визначено права і обов"язки громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод та може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України, Конституцією України.
Як вважає суд, встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому, відповідно до ч.2 ст. 19, ч.1 ст. 68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають дотримуватися всіма органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.
Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов"язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд ж приходить до висновку, що норми Постанов Кабінету Міністрів України ( на які посилається відповідач в обгрунтування заперечень проти позову) є такими, що істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача і вважає, що до спірних правовідносин, які виникли між сторонами, слід застосувати ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54і, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №-6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №-10-рп/2008 визнано неконституційними положення Законів України "Про Державний бюджет на 2007 рік"" та "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими обмежувалися права громадян, котрі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, права на виплати, передбачені ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Положення законів України, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційного суду України відповідного рішення. Рішення Конституційного суду України є обов'язковими для виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими."

Таким чином, ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема положення ст.ст. 50,54 цього закону, є чинними і підлягають до застосування у вищевказаній редакції.

Також, із ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Отже, суд приходить до висновку, що положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", згідно яких мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, дійсно застосовується для визначення розмірі пенсій, призначених, згідно з цим Законом.

Однак, за відсутності іншого, визначеного чинним законодавство мінімального розміру пенсії за віком, така правова норма не є законною підставою для відмови позивачу у реалізації його конституційної гарантії та права на отримання основної пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, саме виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно частини 3 статті 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, особам, віднесеним до категорії 1. 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Наведена судом норма закону, яка є імперативною, свідчить про те, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і такий перерахунок здійснюється з дня встановлення( зміни) цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, новий мінімальний розмір пенсії за віком прямо залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки позивачу розмір його пенсії слід визначати виходячи із мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру такого прожиткового мінімуму, перерахунок пенсії позивачу повинен проводитися, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, суд прийшов до висновку, що відповідачем безпідставно та протиправно відмовлено позивачу у перерахунку його пенсій у разі встановлення (зміни) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. А тому, позовні вимоги щодо зобов"язання відповідача провести нарахування та виплату державної та додаткової пенсій у відповідному відсотковому розмірі до мінімальної пенсії за віком є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення.

Оскільки суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог на підставі та з посиланням на ст.ст. 50,54, ч.4 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", то, як вважає суд, подальші внесення змін у зазначені норми закону слугуватимуть законною підставою для відповідної зміни розмірів нарахувань та виплати позивачу вищезгаданих пенсій.

Отже, враховуючи, що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених Конституцією України, суд приходить до висновку, що останній в особі саме управління пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області повинен нести відповідальність за дії (бездіяльність), вчинені в межах належного йому правового поля.

Покликання відповідача на пропуск позивачем 6-ти місячного строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України суд не вважає обґрунтованим і таким, що може бути врахованим і застосованим судом при вирішенні даного спору.

Так, відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах І строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Чинними нормами ч.2 cm. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також, згідно із ч.2 cm. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підставі якого позивачці призначено пенсію, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Отже, чинним законодавством прямо встановлено, що на вимоги щодо виплати пенсій строки давності не поширюються, а тому, як вважає суд, в даному випадку на спірні правовідносини поширюється норма ч.1 ст. 99 КАС України щодо строку звернення до адміністративного суду із позовом в межах встановленого іншими законами, тобто Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.2, 158, 163. 186 КАС України, ст. 19, 64 Конституції України, ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Визнати незаконними дії відповідача управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області по відмові позивачу ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті основної (державної) та додаткової пенсії у відповідності до ст.ст. 50,54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії ї за віком .

Зобов'язати відповідача управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54, ч.4 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", - основну пенсію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії по 3-й групі інвалідності в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю, як інваліду III (третьої) групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням фактично виплачених позивачу сум таких пенсій, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року і до виникнення обставин, з якими закон пов"язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постанова суду підлягає негайному виконанню. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_2