Справа № 2-а-155/2010
Суддя: Кравців В. І.
Дата ухвалення: 2010-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-155/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кравціва В.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених сум,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14.07.2009 року предявили адміністративний позов до управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області про визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати у заниженому розмірі державної соціальної підтримки як дитині війни за період 2006-2009 років та стягнення невиплаченого підвищення до пенсії як дитині війни за вказаний період в сумі 4 149, 45 грн. кожному.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що вони народилися 03.01.1940 та 10.07.1940 року відповідно і визнані дітьми війни, що підтверджується відмітками у їхніх пенсійних посвідченнях, які видані управлінням праці та соціального захисту населення Самбірської райдержадміністрації.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Однак відповідачем нараховано та виплачено їм підвищення до пенсії у розмірі значно нижчому, ніж встановлений у ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також позивачі просили поновити строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Позивачі у судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відповідач просив розглядати справу у відсутності його представника, у письмовому запереченні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилався на те, що органи Пенсійного фонду наділені лише функцією призначення (перерахунку) та виплати пенсій. Виплата зазначеної допомоги не відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду. Державна соціальна допомога призначається і виплачується територіальними органами соціального захисту населення, які функціонують при органах місцевого самоврядування. Позов не підлягає до задоволення у звязку з пропуском позовної давності звернення до суду. Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім того, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» установлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 6 цього Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього

страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Однак, в ч. 3 ст. 28 цього Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з законом № 1058-ІV, а тому положення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсій не застосовується для визначення розмірів підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Дане питання вирішене у 2008 році шляхом внесення змін в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», де передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, Відповідно до п. 15 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені у встановленому порядку його територіальні управління. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямів видаткової частини бюджету Пенсійного фонду України, який щорічно затверджується КМУ.

У звязку з цим нарахування та виплата позивачам підвищення до пенсії здійснювалися відповідно до чинного законодавства.

Зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Із паспортів громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися 3 січня серпня 1940 року та 10 липня 1940 року відповідно.

Згідно посвідчення та довідки вони є пенсіонерами за віком і перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Самборі.

Відповідно до ст. ст. 1, 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми війни і їм повинно виплачуватися підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, із довідки вбачається, що позивачам підвищення до пенсії нараховувалося та виплачувалося: у 2007 році на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»; у 2008 та 2009 роках -на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530.

Зазначені дії відповідача є неправомірними.

Так, вказане підвищення до пенсії повинні нараховувати та проводити виплату органи Пенсійного фонду, виходячи із такого.

Дійсно, відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. 72 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 8 закону України «Про пенсійне забезпечення» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, але одним із джерел формування коштів Пенсійного фонду є кошти державного бюджету, що перераховуються до Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 8 закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів, а ст. ст. 10, 81 цього Закону передбачає, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України, які призначають пенсії і оформляють документи для їх виплати.

У зв»язку з наведеним суд відхиляє посилання відповідача на те, що виплата зазначеної допомоги не відноситься до компетенції управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області.

При визначенні строку, за який позивачам повинно бути нараховано та виплачено підвищення до пенсії, як дітям війни, та його розмір, суд керується наступним.

Згідно розділу IV Прикінцеві положення закону України «Про соціальний захист дітей війни» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2006 року.

Однак, на підставі Закону України від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Законом України від 19.01.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, але реалізація цього закону не була здійснена, у зв»язку з чим вимога позивачів у частині про нарахування та виплату підвищення до пенсії за 2006 рік задоволенню не підлягає.

На підставі Закону України від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» також було зупинено дію ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення вказаного Закону про зупинення дії ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано таким, що не відповідає Конституції України і воно втратило чинність з 09.07.2007 року, у звязку з чим вимоги позивачів про нарахування та виплату підвищення до пенсії підлягають задоволенню з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 вказаного Кодексу для захист прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною другою статті 87 закону України « Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Оскільки підвищення до пенсії дітям війни є частиною пенсії і у позивачів право на її отримання виникло з моменту ухвалення рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, а таке не було виплачено з вини відповідача, то позивачі не пропустили строк звернення до адміністративного суду за захистом свого права і тому позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, що відповідає правилам частин другої і третьої статті 99 КАС України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені до закону України «Про соціальний захист дітей війни» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо визначення розміру щомісячної доплати до пенсії дітям війни визнані такими, що не відповідають Конституції України і тому з 22 травня 2008 року позивачі мають право на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що

виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 гривні, з 1 липня 48,2 та з 1 жовтня 49,8 гривні.

Однак, частиною другою статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, ураховуючи пріоритетність законів над підзаконними нормативно-правовими актами, дії відповідача щодо застосування п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 при виплаті підвищення до пенсії дітям війни є протиправним, а тому позивачі мають право на підвищення до пенсії з 1 січня 2009 року по травень 2009 року у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

При обчисленні розміру підвищення до пенсії дітям війни відповідачу необхідно було керуватися правилами частини першої ст. 2 закону України «Про прожитковий мінімум» та абзацом першим частини першої ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто виходячи із прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом, так як за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами частини першої ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а згідно ч. 1 ст. 2 закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а тому суд не вправі ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Ураховуючи наведене, необхідно зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по травень 2009 року щомісячне підвищення до пенсії як дітям війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що вираховувати відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відмовити позивачам у позові про стягнення такого підвищення до пенсії кожному в сумі 4 149,45 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 46, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 100, 158, 159, 160, 162, 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області щодо нарахування та виплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по травень 2009 року щомісячного підвищення до пенсії як дітям війни.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Самборі Львівської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по травень 2009 року підвищення до пенсії як дітям війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що вираховувати відповідно до ч.1 ст. 28 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум такого підвищення за вказані періоди.

У решті частині позову про нарахування та виплату підвищення до пенсії як дітям війни за 2006 рік, за періоди з 1 січня 2007 року до 9 липня 2007 року, з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомогу в сумі 4 149,45 грн. кожному відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя