Справа № 404/4680/15-а
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4680/15-а
Номер провадження 2-а/404/428/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

при секретарі Бокатенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2, по якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії ПС2 №184708 від 21.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На його обґрунтування зазначив, що згідно постанови серії ПС2 №184708 від 21.06.2015 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення п. 16.2. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно постанови, позивач 21.06.2015 року о 08 год. 44 хв. в м. Кіровоград по вул. Академіка Корольова керуючи автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті з вул. Ж.Революції при повороті праворуч не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертає, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України.

Вважає, що в порушення норм закону працівником ДАІ не враховано його пояснення про те, що він не згоден із складеним протоколом, правил не порушував, не створював пішоходу перешкод для руху.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. залишити в силі, надав до суду в якості доказу копію відеофіксації порушення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, якою визначено підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Встановлено, що 21.06.2015 року інспектором ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2 винесено постанову, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 21.06.2015 року о 08 год. 44 хв. в м. Кіровоград по вул. Академіка Корольова керуючи автомобілем Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті з вул. Ж.Революції при повороті праворуч не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертає, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 16.2. Правил дорожнього руху України, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно п. 4.16. (а) Правил дорожнього руху України, пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

При цьому пунктом 1.10 Правил Дорожнього руху України визначений термін «Дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це зможе примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Твердження позивача про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як він не створив перешкод для руху пішоходу, суд не може взяти до уваги, оскільки п. 16.2 та 1.10 ПДР України визначено абсолютний обов»язок водія дати дорогу пішоходам, що переходять проїзну частину, на яку він повертає, незалежно від наявності негативних наслідків такого порушення. За умови недотримання вимог вказаних пунктів ПДР України настає відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про міліцію», міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: проводити аудіо-, відео-, фотофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень.

Крім того, згідно п.7.6. Наказу МВС України №111 від 27.03.2009 року «Про затвердження інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС», працівники підрозділів ДПС мають право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Відповідачем на підтвердження зазначених ним в протоколі обставин адміністративного правопорушення наданий відеозапис, який досліджений в судовому засіданні та яким підтверджено обставини правопорушення викладені в протоколі та постанові в частині того, що водій автомобіля Ssang Yong, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи поворот праворуч на регульованому перехресті, не надав дорогу пішоходу, який знаходився в безпосередній близькості від автомобіля та перебував вже на смузі руху в тому напрямку, по якому рухався позивач, що при несприятливих обставинах могло б примусити пішохода змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до ст. 7 ч.1 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про правопорушення передбачені ст. 122 ч. 2 КУпАП розглядаються органами внутрішніх справ, при цьому відповідно до п. 4.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року N 77 „Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання, відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносять постанови в справах про адміністративні правопорушення.

Стаття 280 КУпАП зобов»язує уповноважену особу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати необхідно інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вище вказаних обставин, суд вважає, що протокол, в якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення позивачем, відеозапис, яким підтверджені ці обставини, в своїй сукупності є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність в діях позивача порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України. Дослідивши зазначені докази, відповідач правомірно, з дотриманням вимог 280 КУпАП прийняв рішення про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови серія ПС2 № 184708 від 21.06.2015 року вид стягнення призначений позивачу в межах санкції ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Таким чином, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є доведеною, а твердження, що ним не скоєно адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами адміністративної справи.

За викладених підстав, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак відсутні належні правові підстави для її скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 254-258 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 10, 11, 70, 71, 158 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити, а постанову від 21.06.2015 року, серія ПС2 № 184708 відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді 425 грн. штрафу залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3