Справа № 813/1341/14
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/1341/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р.

Справа № 876/8565/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

з участю представника позивача: Станька Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Тек Вікна Україна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Тек Вікна Україна» до Державної інспекції сільського господарства в Львівській області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.02.2014 року позивач звернувся, з врахуванням уточнень до позовної заяви, до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірним та скасування припису Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 06.02.2014 року №186.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний припис винесено безпідставно, оскільки у нього наявний дозвіл на виконання будівельних робіт, а для здійснення будівельних робіт на землях промисловості спеціальний дозвіл на зняття грунтового покриву не є необхідним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що спеціальний дозвіл на зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок стосується лише земельних ділянок з родючим шаром грунту.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Станько Т.Р. надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з’явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи встановлено порушення позивачем земельного законодавства, що полягало у знятті ґрунтового покриву земельної ділянки без спеціального дозволу, наявність котрого є законодавчо встановленою передумовою здійснення будівельної діяльності пов'язаної з порушенням поверхневого (родючого) шару грунту, що є наслідком констатації судом правомірності прийняття відповідачем припису від 06.02.2014 року №186.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 06.02.2014 року Держсільгоспінспекцією України у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання ТзОВ «Про Тек Вікна Україна» вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, розташованої за адресою: с.Рясна-Руське Львівської області.

Результати перевірки оформлені актом від 06.02.2014 року №81 та на підставі порушень, зафіксованих актом перевірки, 06.02.2014 року №81 відповідачем винесено припис №186, яким позивачу приписано в 30-тиденний строк усунути порушення земельного законодавства.

Як вбачається з акту та припису, посадовою особою відповідача в ході перевірки встановлено, що позивачем знято грунтовий покрив без спеціального дозволу шляхом будівництва об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці, що перебуває в користуванні позивача, що є порушенням ст. 168 Земельного кодексу України.

Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

В силу пункту 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, між іншим, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

За правилами частини 2 статті 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Наведена норма права також кореспондує з приписами частини 1 статті 144 Земельного кодексу України, відповідно до якої у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

Згідно частини 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Частиною 7 вказаної статті зазначено, що на підставі акта, який складено за результатами здійснення планового заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, протягом п'яти робочих днів з дня завершення заходу складається припис, розпорядження або інший розпорядчий документ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Частина 9 статті 4 вказаного Закону передбачає, що невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб'єкта господарювання згідно із законом.

Отже, Державна інспекція сільського господарства України через свої територіальні підрозділи здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що ним здійснюється будівництво об'єктів сервісного обслуговування вантажних автомобілів на території Рясно-Руської сільської ради Яворівського району. У зв'язку з проведеними роботами на площі 1,1304 га земельної ділянки позивачем був знятий ґрунтовий покрив, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 06.02.2014 року №17. Зазначене позивачем також не заперечується.

Частинами 2, 3 ст. 168 Земельного кодексу України передбачено, що власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; при здійсненні діяльності, пов'язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей.

Порядок отримання спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок врегульований Порядком видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, котрий затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 січня 2005 року №1 (надалі Порядок.)

Пунктом 2 зазначено, що спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Пунктом 3.1 встановлено, що власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов'язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що від власників земельних ділянок та землекористувачів вимагається отримання зазначеного дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, за умови, що ними здійснюється діяльність, пов'язана з порушенням поверхневого (родючого) шару ґрунту, а, саме зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок, оскільки, наявність такого дозволу є законодавчо встановленою передумовою здійснення такої діяльності.

Пунктом 3.1 передбачає винятки з цього правила, а саме випадки коли отримання дозволу не є обов'язковим, та такими обставинами зокрема є обставини, коли переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї й тієї самої земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів.

З зазначеного вбачається, що отримання дозволу не вимагається, коли переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї й тієї самої земельної ділянки, та таке переміщення здійснюється на земельних ділянках, що надані для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів, однак для здійснення такого переміщення на інших землях необхідним є отримання спеціального дозволу.

Пункт 3.3 цього Порядку передбачено, що дозвіл видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою, у якому повинні бути визначені умови зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та порядок проведення рекультивації порушених земель. Якщо в проекті ці умови не визначені чи визначені в неповному обсязі, відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів (Держкомзему України /далі - Держкомзему/) відмовляє у видачі дозволу.

В ході перевірки та дослідженими судом доказами встановлено, що позивач здійснює будівництво об'єктів сервісного обслуговування вантажних автомобілів на території Рясно-Руської сільської ради Яворівського району на землях промисловості та позивачем не дотримано умов зняття та перенесення ґрунтового покриву, оскільки позивач не отримав спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки.

Позивач покликається на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12.06.2014 року, котрою скасовано постанову про притягнення Новака В.І. керівника ТзОВ «Про Тек Вікна Україна» до адміністративної відповідальності за ст. 53-3 КУпАП, а саме посилається на обставини, котрі встановлені даним рішенням, зокрема посилається на висновки суду щодо необхідності отримання дозволу за умови, що земельна ділянка характеризується родючістю грунтів, а у випадку відсутності ознак родючості дозвіл на переконання суду в даному рішенні не є необхідний.

Суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погодилась колегія суддів, що рішенням суду, на котре посилається позивач, не встановлено жодної преюдиції щодо родючості грунтів земельної ділянки позивача, суд у даному рішенні дійшов висновків за котрих умов є необхідним отримання спеціального дозволу на зняття та отримання поверхневого шару грунту і жодного висновку стосовно ознак, які б характеризували земельну ділянку позивача, зокрема якісні показники грунту земельної ділянки ТзОВ «Про Тек Вікна Україна», постанова Галицького районного суду м. Львова 12.06.2014 року не містить.

Більше того, позивач не надав жодного доказу в підтвердження своїх слів стосовно того, що поверхневий шар грунту знятий позивачем на земельній ділянці, на котрій проведено будівництво об'єктів сервісного обслуговування вантажних автомобілів, яка не характеризується ознаками родючості.

В даному спорі вирішальним питанням є наявність чи відсутність у позивача спеціального дозволу на зняття та перенесення поверхневого шару грунту, однак питання родючості чи неродючості вирішується за наслідками звернення за отримання спеціального дозволу до компетентного органу, адже пунктом 3.1 Порядку встановлено, що власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов'язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту, проте позивач, як це з'ясувалось судовим розглядом, навіть не звертався за отриманням такого дозволу.

А відтак і спростовуються твердження позивача про неродючість поверхневого шару грунту на належній йому земельній ділянці.

Відносно посилань позивача на те, що відповідач під час перевірки не з'ясував родючість знятого позивачем грунтового покриву, то суд зазначає, що на відповідачу в силу його повноважень не лежить обов'язок з'ясовувати біологічних властивостей грунту, оскільки предметом перевірки є з'ясування дотримання позивачем вимог земельного законодавства при здійсненні ним будівництва, тобто перевіркою здійснюється вирішення питань юридичного характеру, а в даному випадку це зокрема з'ясування факту наявності у позивача спеціального дозволу на зняття поверхневого шару грунту, оскільки наявність такого від позивача вимагається законом, так як позивачем здійснюється діяльність, яка пов'язана з порушенням поверхневого (родючого) шару ґрунту, а відтак також і посилання представника позивача про те, що знятий ТзОВ «Про Тек Вікна Україна» ґрунтовий покрив на вищезазначеній земельній ділянці не є родючим шаром ґрунту спростовується наступним міркуваннями суду.

Пунктом 2 Порядку видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок встановлено, що ґрунтовий покрив земельних ділянок - поверхневий шар ґрунту, який характеризується родючістю.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону земель», ґрунт - природно-історичне органо-мінеральне тіло, що утворилося на поверхні земної кори і є осередком найбільшої концентрації поживних речовин, основою життя та розвитку людства завдяки найціннішій своїй властивості - родючості.

Родючість ґрунту - здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту.

Суд вказує на те, що для визначення якісного стану земель (наявності чи відсутності родючого шару ґрунту) на землях несільськогосподарського призначення необхідно здійснювати проведення ґрунтового обстеження земельної ділянки, на якій планується проведення земельних робіт, що регламентовано статтею 36 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону земель», ґрунтове обстеження - визначення генетичної будови та властивостей ґрунтів, структури ґрунтового покриву.

Колегія суддів зазначає, оскільки чинним законодавством власникам земельних ділянок та землекористувачам забороняється здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу, позивачу слід було з метою отримання відомостей щодо необхідності одержання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву звернутись до дозвільних органів з відповідним пакетом документів, та за результатами розгляду документів та проведеного ґрунтового обстеження земельної ділянки, на якій планується проведення позивачем земельних робіт, спеціалістами інспекції надався б висновок щодо необхідності чи у відсутності такої необхідності щодо отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, однак зазначені дії позивачем вчинено не було, що і потягло на переконання суду до правомірного винесення щодо нього припису, так як спеціального дозволу, що вимагається законом, зокрема у землекористувачів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок у позивача не було.

Щодо твердження позивача на наявність у нього дозволу на виконання будівельних робіт як на обставину, що виключає необхідність отримання спеціального дозволу на зняття поверхневого шару грунту, то суд таке твердження позивача як підставу задоволення позову відхиляє зважаючи на таке.

Як вбачається з такого дозволу, то він виданий Державною архітектурно - будівельною інспекцією України.

Згідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

З наведеного вбачається, що отримання дозволу на виконання будівельних робіт свідчить лише про дотримання позивачем під час здійснення чи підготовки будівництва об'єкта нерухомості вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, тощо, але аж ніяк не свідчить про дотримання позивачем під час будівництва вимог земельного законодавства, та більше того не є тією обставиною, що виключає встановлений обов'язок отримання позивачем спеціального дозволу на зняття поверхневого шару грунту з наданої йому у користування земельної ділянки, у спеціально уповноваженого на це органу, котрим органи державного архітектурно-будівельного контролю не є, а відтак отримання їхнього дозволу на виконання будівельних робіт не надає позивачу права на зняття поверхневого шару грунту без спеціального дозволу, адже до сфери органів державного архітектурно-будівельного контролю не входить вирішення зазначених земельних питань, оскільки сфера архітектурно-будівельного контролю щодо земельних питань обмежується лише питаннями права власності чи користування землею на котрій здійснюватиметься будівництво.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що в ході судового розгляду справи встановлено порушення позивачем земельного законодавства, що полягало у знятті ґрунтового покриву земельної ділянки без спеціального дозволу, наявність котрого є законодавчо встановленою передумовою здійснення будівельної діяльності пов'язаної з порушенням поверхневого (родючого) шару грунту, що є наслідком констатації судом правомірності прийняття відповідачем припису від 06.02.2014 року №186.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Тек Вікна Україна» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у справі №813/1341/14 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний