Справа № 2-205/10
Суддя: Таран С. А.
Дата ухвалення: 2012-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-205/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ адміністративного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Таран С. А.,

суддів - Ведмедь Н. І., Литовченко Н. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 09 червня 2010 року

у цивільній праві за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області

про нарахування і виплату підвищення до пенсії як дитині війни,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 09 червня 2010 року позов задоволено.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області (далі-Управління) здійснити перерахунок пенсії позивача з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 01 січня 2009 року по 09 червня 2010 року з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь позивача з Управління 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та компенсувати позивачу 51 грн. витрат по сплаті судового збору за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції фактично встановлено, що позивач отримуєте пенсію за віком і відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни і якому гарантовано соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

На порушення вимог Конституції та законів України, відповідних рішень Конституційного Суду України з питань предмета спору, відповідач у вищезазначених спірних періодах не перерахував та не виплатив позивачеві пенсії, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, що призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

У 2009 та 2010 роках дія норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не зупинялась.

Враховуючи пріоритетність Законів над підзаконним актами, відповідач у 2009 році мав проводити нарахування підвищення до пенсії позивачу у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом обґрунтовано до уваги не взято, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Що стосується розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення до пенсії, то суд обґрунтовано визнав, що розрахунок необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд не звернув увагу на те, що позивач просив лише зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії та провести відповідні виплати і не вимагав стягнення коштів, у звязку з чим суд першої інстанції безпідставно вважав цей спір майновим та помилково стягнув з Управління у дохід держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а не у передбаченому Порядком оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1258 (у редакції на час ухвалення рішення) розмірі для вимог немайнового характеру 37 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 37 грн. на відшкодування вказаних судових витрат.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до п.п. дп.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, вимоги немайнового характеру позивачеві потрібно було оплачувати у розмірі 8,50 грн. Оскільки відповідач звільнений від оплати цих судових витрат, то в силу ст.88 ЦПК України їх слід компенсувати позивачеві за рахунок держави.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування судових витрат підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.195, 197, п.2 ч.1 ст.198, ст.ст.201, 205, 207 КАС України, Законом України Про внесення змін до розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 09 червня 2010 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області на користь ОСОБА_2 37 грн. на відшкодування судових витрат, понесених у суді першої інстанції.

Відшкодувати ОСОБА_2 за рахунок держави 8 грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді -