Справа № 813/805/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/805/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р.

Справа № 876/4502/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Корнієнко О.А.

з участю представника позивача: Оксенюк У.А.

та представника відповідача: Шиби А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вествінд-Агро» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що основні фонди позивача в оподаткованих операціях в межах господарської діяльності які не використовувалися – не є підставою для спростування факту про те, що дані основні засоби, а саме транспортні засоби, придбані без мети використання в господарській діяльності, що вони в подальшому не використовуються в оподаткованих операціях в межах господарської діяльності позивача. Крім того зазначає, що придбання транспортних засобів здійснено виключно з метою застосування їх у своїй господарській діяльності, оскільки на підставі статуту зареєстрованого Миколаївським районним управлінням юстиції Львівської області від 17.04.2013 року, фактичний вид діяльності позивача є вирощування зернових культур, бобових культур та насіння олійних культур.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при проведенні позапланової перевірки ТзОВ «Вествінд-Агро» платником не надано актів приймання-передачі основних засобів по кожному об’єкту, відображеному і наданих вантажно-митних деклараціях. При перевірці журнал-ордеру №4 встановлено відображення основних засобів, придбаних при здійсненні імпортних операцій бухгалтерським записом Дт.рах.152 з Кт. Рах.46. Крім того, у відповідності до наданого керівником підприємства пояснень від 13.11.2014 року вбачається, що транспортні засоби в експлуатацію не веденні у зв’язку з тим, що не зареєстровані у відповідних структурах та податки, що виникають при реєстрації транспортних засобів не території України не сплачені.

У ході апеляційного розгляду апелянт Шиба А.І. надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача Оксенюк У.А. у ході апеляційного розгляду надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

За результатами перевірки складено Акт від 17.11.2014року №756/15-00/38663665 (далі - акт перевірки) (а.с.11-23), у висновках якого зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме п.п.200.5, 200.14 (абз.в.) ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ(із змінами та доповненнями) в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за вересень 2014 року у розмірі 291 428,00 грн.

У відповідності до п.56.1, п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 24.12.2014 року №216/10/1301-10-09-07 продовжено строк розгляду скарги по 15.02.2014 року включно.

Відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Колегія суддів зазначає, що позивачем як внесок до статутного капіталу у серпні 2014 року імпортоване майно від фірми LEHMANN AGROTEHNIKA Sebastian Lehmann nn «Sp.z.o.o» Niepruszewo, ul. Swierkowa 664-320, Польща та «BIORENA AGRARHANDEL UG», Butenkamp 14,445699 Herten, Німечинна.

Для підтвердження факту ввезення матеріалів на митну територію України позивачем надано вантажно-митні декларації, зокрема:

- №007649 від 14.08.2014 року на загальну суму за рахунком 979 859,33 грн. ПДВ сплачене митним органом в сумі 195 971,87 грн. - внесок до статутного фонду: трактор марки СASE IH, модель STX 440, гусеничний, що використовувався, 2007 року виробництва, модельний рік 2007 рік, номер рами JEE0098865,тип двигуна - дизельний, об'ємом - 8277 см. куб., колісна формула -4х4, червоного кольру, LEHMANN AGROTEHNIKA Sebastian Lehmann nn «Sp.z.o.o» Niepruszewo, ul. Swierkowa 664-320, Польща;

- №008086 від 22.08.2014 року на загальну суму за рахунком 477 281,42 грн. ПДВ сплачене митним органом в сумі 95 456,28 грн. - внесок до статутного фонду: трактор марки СASE IH, модель MAGNUM 7240 колісний, що використовувався, 1996 року випуску, модельний рік 1996 рік, номер рами JJ0061380,тип двигуна - дизельний, об'ємом - 8268 см. куб., колісна формула -4х4, червоного кольру, «BIORENA AGRARHANDEL UG», Butenkamp 14,445699 Herten, Німечинна.

За серпень 2014 року позивачем за імпортовані основні засоби сплачено ПДВ на митниці в сумі 291 428,15 грн., що не заперечується відповідачем і у акті перевірки.

Відповідно до даних розрахунку суми бюджетного відшкодування залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за врахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду становить 291 428,00 грн.

Частина залишку від'ємного значення, фактично сплачена позивачем у попередніх податкових періодах. Згідно довідки про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодах, що залишається не погашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включення до складу податкового кредиту наступного податкового періоду залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду складає ПДВ, яке виникло в серпні 2014 року - 291 428,15 грн.

Актом підтверджено, що причиною виникнення від'ємного значення є придбання основних фондів (основних фондів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності позивача.

При перевірці імпортних операцій не встановлено відхилення з АРМ «Митниця».

Згідно акта перевірки вбачається, що під час проведення перевірки правомірності застосування ставок оподаткування податком на додану вартість у звітних періодах, які підлягають перевірці, порушень не встановлено.

Проведеною перевіркою відображеного показника в рядку 10-17 на підставі таких документів: реєстр отриманих податкових накладних, податкові накладні, договори, контракти, ВМД, платіжні доручення, реєстри по рахунках « 630», « 632», « 311», « 312», « 313», « 024», а також засвідчено те, що проведеною перевіркою не встановлено заниження або завищення задекларованих позивачем показників в рядках 10-17 декларації за серпень 2014 року.

Станом на момент проведення відповідачем перевірки, за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, не встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту за серпень - вересень 2014 року податкових накладних не зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, судом встановлено, що транспортні засоби під час перевірки не введено в експлуатацію і обліковуються на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» відповідно до вимог Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року за №291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999 року за №893/4183.

Відповідно до підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Аналогічні за своїм змістом положення містяться також і у п.200.4 ст. 200 ПК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.10.2011 року по справі № 21-231а11 (номер у ЄДРСР 19130706) за змістом наведеної норми попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Таким чином, Закон України «Про податок на додану вартість» та Податковий кодекс України не обмежують право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, тобто не ставить право платника податку на отримання бюджетного відшкодування в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості. Єдиною підставою для отримання бюджетного відшкодування є фактична сплата ПДВ отримувачем товарів (робіт, послуг) постачальникам таких товарів (робіт, послуг).

Оскільки факт сплати позивачем на користь своїх постачальників, за наслідками взаємовідносин з якими позивачем сформований податковий кредит, податку на додану вартість у ціні придбаних товарів у сумі 291 428,00 грн. за вересень 2014 року не заперечується податковим органом ані в акті перевірки, ані в письмових запереченнях на позовну заяву та зважаючи на викладене - зменшення відповідачем підприємству суми заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість є безпідставним.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів із цього податку. Рішення платника податку відображається у податковій декларації.

Аналогічні за своїм змістом положення містяться також і у п.200.1, 200.6 ст. 200 ПК України.

Відповідно до підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналогічні за своїм змістом положення містяться також і у п. 102.5 ст. 102 ПК України

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 06.12.2012 року по справі № 21-354а11 (номер у ЄДРСР 22547554) системне тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено граничні строки для подання заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування, і ця норма не встановлює строків, протягом яких здійснюється зарахування належної платнику повної суми бюджетного відшкодування шляхом зменшення податкових зобов'язань із цього податку наступних податкових періодів, якщо заява про таке відшкодування подана своєчасно.

Відповідно до п.200.5. ст.200 Податкового кодексу України, на порушення якої посилається відповідач, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, на безпідставність застосування відповідачем до спірних правовідносин положень п.200.5 ст. 200 ПК України, згідно з яким не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, оскільки відповідач у акті перевірки (ст.21) зазначає про те, що загальний обсяг оподатковуваних операцій за 12 календарних місяців, які передують заявленій до відшкодування сумі ПДВ по декларації за вересень складає 0,00 грн.

А отже, відповідач неправомірно посилається на порушення п. 200.5 статті 200 ПКУ. Наведена норма не позбавляє платника податків основних фондів права на бюджетне відшкодування.

Облік транспортних засобів, позивачем здійснюється по рахунку 15 «Капітальні інвестиції» і, в подальшому, після прийняття в експлуатацію, буде відображено позивачем на рахунку 10 «Основні засоби».

А отже, Товариство здійснює ведення бухгалтерського та податкового обліку в рамках діючого законодавства.

Таким чином, незалежно від того, що позивачем (не введено в експлуатацію) є капітальною інвестицією та не є основним фондом у розумінні пп. 14.1.138 п.14.1 ст. 14 ПК України, позивач має право на нарахування податкового кредиту і, відповідно, на бюджетне відшкодування, оскільки згідно з ст.ст. 198, 200 ПК України, саме капітальне інвестування у необоротні капітальні активи, яка лише у подальшому буде основним засобом у розумінні пп.14.1.138 п.14.1 ст. 14 ПК України, передбачає право позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування, так як згідно з ПК України, це право виникає незалежно від того, чи такі товари та основні фонди почали використовуватися в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Відповідно до 200.6 ст.200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

За приписами п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що ними передбачено чітко визначені підстави для позбавлення права для бюджетного відшкодування та алгоритм дій контролюючого органу у таких випадках.

Положеннями статті 200 Податкового кодексу України не передбачено застережень щодо участі фактичної сплати ПДВ постачальникам у розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ та напрямів його використання при складанні декларацій з ПДВ (для визначення від'ємного значення чи перекриття поточних податкових зобов'язань з ПДВ). Участь цієї сплати у розрахунку бюджетного відшкодування обмежується лише розміром від'ємного значення з ПДВ.

Відповідно до пункту 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З положень даної норми випливає, що подання платником податків до відповідного контролюючого органу разом із податковою декларацією заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, є лише правом, а не обов'язком платника податків. Прийняття такого рішення віднесено виключно до повноважень саме платника податку.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року у справі №813/805/15 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний