Справа № 183/2393/15
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/2393/15
№ 2-а/183/113/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

20 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС 2 категорії у сумі 5990 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 травня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради на його користь заборгованість з виплати щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат. Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2014 року у справі № 206/2837/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені частково, визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, зобов`язано Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням раніше проведених виплат. Постанову суду від 02 червня 2014 року відповідачем виконано частково лише в частині проведення перерахунку допомоги на оздоровлення в розмірі 5990 грн. Водночас кошти відповідачем позивачу не виплачені, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів.

Відповідач належним чином повідомлений про надходження позовної заяви, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви 25 травня 2015 року, станом на час розгляду справи в десятиденний строк з дня отримання ухвали заперечення суду не надав. Підстав невиконання суду не пояснив, що у відповідності до вимог п.3 ч.5 ст.183-2 не є перешкодою для розгляду справи.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає за можливе ухвалити рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2011 року та одержує соціальні виплати згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 вказаного Закону, за 2014 рік здійснено відповідачем в березні 2014 року розмірі 100,00 грн. як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562, про що позивача повідомлено листом № 140 від 15 січня 2015 року.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року у справі № 206/2837/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суд від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені частково, визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, зобов`язано Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивачем вказано, а відповідачем на виконання ч.1 ст.71 КАС України не спростовано, що постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2014 року відповідачем виконано частково, в частині проведення перерахунку допомоги на оздоровлення позивачу в розмірі 5990 грн. Нараховані кошти відповідачем позивачу не виплачені.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Дійсно, згідно зі ст.14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 257 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

05 червня 2012 року прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Статтею 2 означеного Закону встановлено, що Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Стаття 3 Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Матеріалами справи не підтверджено, що позивач звернувся до відповідного органу державної виконавчої служби із заявою про виконання рішення про зобов`язання здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, не додано доказів невиконання саме відповідачем дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та того, що не виконання судового рішення пов`язане із діями чи бездіяльністю саме відповідача, а не органу, на який покладено обов`язок із виконання рішення суду, яким у відповідності до норм Закону від 05 червня 2012 року є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

За таких обставин в задоволенні поданого позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 158, 160 - 163, 183-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Д.О. Парфьонов