Справа № 425/2249/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року справа №425/2249/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015р. у справі №425/2249/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному з приводу відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх виплат, у тому числі інших виплат (індексація та матеріальна допомога), котрі зазначені у довідці про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 21.05.2014 року №3082/04.

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному здійснити з 22.08.2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням усіх виплат, у тому числі всіх інших виплат (індексація та матеріальна допомога), згідно довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 21.05.2014 року №3082/04.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015р. позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області з приводу відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх виплат, у тому числі інших виплат (індексації та матеріальної допомоги), котрі зазначені у довідці про складові заробітної плати, надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3082/04 від 21.05.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області здійснити ОСОБА_1 з 17 січня 2015 року перерахунок пенсії в розмірі 86 відсотків від суми заробітної плати з урахуванням всіх виплат, у тому числі сум матеріальної допомоги та індексації грошових доходів, згідно довідки про складові заробітної плати, надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3082/04 від 21.05.2014 року.

Позов в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням всіх виплат, у тому числі сум матеріальної допомоги та індексації грошових доходів, за період з 22.08.2014 року по 16.01.2015 року включно залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на той факт, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація не входять до складу заробітної плати державних службовців. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано відсоткове відношення розміру пенсії 86%, оскільки на момент звернення за перерахунком статтю 37 Закону України «Про державну службу» було викладено у наступній редакції: «Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.»

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

ОСОБА_1. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області та з 01.04.2011р. отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

22.08.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», визначених у довідці про заробітну плату за період роботи з 01.04.2009р. по 31.03.2011р.

Листом від 28.08.2014р. УПФУ в м. Рубіжному Луганської області повідомило ОСОБА_1., що відсутні законні підстави для здійснення перерахунку її пенсії за довідкою про заробітну плату №3082/04 від 21.05.2014р., оскільки згідно ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на держслужбі та інших надбавок. Тож інші виплати не входять до структури заробітної плати державного службовця.

З наданою відповіддю позивач не погодився та звернувся до суду із вказаним позовом.

Отже спірним у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Отже Управління Пенсійного фонду при проведенні перерахунку пенсії позивача не мало права обчислювати пенсію у розмірі меншому ніж 86% заробітної плати.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, не приймаючи доводи апелянта з цього приводу з наступних підстав.

Відповідно до редакції статті 37 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час звернення за призначенням пенсії, пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Отже позивач має право отримувати пенсію в розмірі 86% від розрахованої заробітної плати, оскільки на час призначення їй пенсії, пенсія була призначена у такому відсотковому відношення відповідно до чинної на той час редакції ст.37 Закону України №3723.

Крім того, суд зазначає, що в 2014 році позивач звернувся до відповідача не за новим перерахунком розміру пенсії в розумінні ст. 371 Закону України №3723, а за відновленням своїх прав, порушених при призначені пенсії під час якого при обчисленні розміру заробітної плати для призначення пенсії були враховані не всі її складові.

Стосовно посилання відповідача, що матеріальна допомога та індексація не є складовими заробітної плати у розумінні частини другої ст.33 Закону №3723 необхідно зазначити, що відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) розмір заробітної плати, який використовується для визначення відсоткового співвідношення при призначенні пенсії, враховує суми, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року (справа №21-430а11) за змістом норм статті 66 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», статті 41 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015р. у справі №425/2249/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 липня 2015р. у справі №425/2249/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

Гаврищук Т.Г.

Компанієць І.Д.