Справа № 22-а-20173/11
Суддя: Карнаух В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 10.3.2 ( ІV ) Бутенко М.В.
Доповідач Карнаух В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В.,

суддів Барильської А.П., Ляховської І.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення , -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради (далі- УПСЗН) неправомірними, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому 5890 грн. недоотриманої у 2007,2008, 2009 році суми щорічної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, а тому відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII, йому передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Вказуючи на те, що відповідач у 2007,2008, 2009 роках не виплатив йому допомогу на оздоровлення в повному обсязі, просив його позов задовольнити.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови і виплати сум щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбачену ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними.

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки, з урахуванням сум , що ним отримані , у відповідності із вимогами ст..48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку пяти мінімальних заробітних плат , встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» у відповідному календарному році.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову.

При цьому посилається на те, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради не є належним відповідачем по справі, оскільки розпорядником коштів є головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації. Крім того, при ухваленні рішення суд не врахував положення постанови КМУ № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає розмір компенсації на оздоровлення в сумі 90, 00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється , що ОСОБА_2 є особою, що постраждала внаслідок ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильської АЕС, має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Задовольняючи позовні вимоги за 2007р. та 2008 рік, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної дії відповідача відносно не виконання ним приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, на своєчасне нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Однак. колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2007р. та 2008 рік норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС .

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Відповідно до п.30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 48 вищевказаного Закону була зупинена.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене п.30 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнане неконституційним.

Відповідно до п.п.11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була викладена в редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України»

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 п.п. 11 п.28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» був визнаний неконституційним.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2007 року по 08 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими визначено що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими визначено що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року встановлено, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії складає 90 гривень.

Позивач отримав допомогу на оздоровлення за 2007 рік у січні 2007 року, у розмірі 90грн., за 2008 рік у березні 2008 року у розмірі 90грн., згідно довідки (а.с.22), тобто в період застосування до спірних правовідносин приписів Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», та Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобовязання відповідача до нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_2 не донараховану ним щорічну компенсацію на оздоровлення за 2007 рік та за 2008 рік, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. У звязку з чим, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови на підставі п.4 ч.1 ст. 202 КАС України про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги за 2009 рік, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної дії відповідача відносно не виконання ним у 2009 році приписів ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення прав позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, на своєчасне нарахування та отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідну суму на його користь.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування на 2009 рік норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС другої категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, ч.3 ст. 48 Закону встановлює, що розмір мінімальної зарплати визначається на момент її виплати.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки Кабінетом Міністрів у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону рішення не приймались, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щорічна допомога на оздоровлення виплачена позивачу за 2009 рік у березні 2009 року в сумі 90 грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати на час виплати допомоги на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» складає 605 грн., то сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, з урахуванням проведених виплат, становить: 605грн. х 4 90 грн. = 2330 грн.

У звязку з чим, доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 90 грн., який визначений п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року є необґрунтованими, оскільки вказаний нормативний акт суперечить положенням ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка має пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Безпідставними є, також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що УПСЗН є неналежним відповідачем у справі, оскільки п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 936 від 20.09.2005 р. визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яким в даному випадку є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, на обліку в якого перебуває позивач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню в частині визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно не донарахування та недоплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007р., 2008р., у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та провести виплату позивачу недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2007р., 2008р., передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ти виплат, які були проведені скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198,202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2009 року в частині визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально- Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно не донарахування та недоплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007р., 2008р., у розмірі, передбаченому ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязання управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Ради м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та провести виплату ОСОБА_2 недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за 2007р., 2008р., передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням тих виплат, які були проведені позивачу скасувати, та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді