Справа № 2а-1870/1252/12
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р. справа № 2a-1870/1252/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Швед В.С.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2012року №. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем зроблений необґрунтований висновок про завищення суми податкового кредиту по господарських операціях з контрагентом ТОВ "Грант-Елемент", оскільки позивачем не було допущено жодних порушень при визначенні свого податкового кредиту.

Відповідач Конотопська міжрайонна державна податкова інспекція, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що в ході перевірки за даними систем автоматизованого співставлення податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів у ФОП ОСОБА_1 встановлено розбіжність з контрагентом-постачальником ТОВ "Грант-Елемент", оскільки останній не включив до податкових зобовязань сум ПДВ по господарських операціях з позивачем /а.с.42/

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2, позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Конотопською міжрайонною державною податковою інспекцією з 12 по 16 грудня 2011 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань виявлення недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях за період з 01.08.2010року по 31.08.2010року, за результатами якої складений акт №761/17 1/НОМЕР_1 від 22.12.2011року (а.с.8-12).

На підставі акту перевірки Конотопською МДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 10.01.2011року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість на суму 5069 грн. 83 коп., в тому числі основного платежу - 4055 грн. 86 коп. та штрафної (фінансової) санкції - 1013 грн. 97 коп., у зв»язку з порушенням ФОП ОСОБА_1 вимог п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»(а.с.18-19).

Як зазначено в акті, причиною донарахування ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість за серпень 2010року стало безпідставне включення до складу податкового кредиту податкової декларації податку на додану вартість в розмірі 4055 грн. 86 коп. за серпень 2010 року, оскільки контрагент підприємця - ТОВ "Грант Елемент" не задекларувало податкове зобов"язання в розмірі 4055 грн. 86 коп. в податковій декларації з податку на додану вартість за відповідний період.

На думку суду, не відображення у податковій декларації контрагентом податкових зобов"язань не є підставою для виключення зі складу податкового кредиту суми 4055грн. 86 коп. у ФОП ОСОБА_1

Так, відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 та ст. 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податків на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Отже, підставою виникнення податкового кредиту є факт оплати і отримання податкових накладних на товар придбаних у контрагента, а не відображене ним обсягів поставки товарів у податкових зобов"язаннях.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку мають братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З акту перевірки вбачається, що згідно інформації по платнику податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за серпень 2010 року при перевірці встановлені розбіжності, а саме: контрагент (постачальник) позивача не задекларував податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

В той же час, податковою інспекцією за вказаний звітний період, де контрагент (постачальник) позивача не задекларував податкові зобов'язання по податку на додану вартість, встановлено, що у підприємця ОСОБА_1 наявні первинні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій.

Так, пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.

Типові форми єдиної первинної транспортної документації, зокрема товарно-транспортної накладної та подорожнього листа, затверджені спільним наказом Мінтрансу України, Мінстату України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" від 29.12.1995р. №488/346 і введені в дію з 01.01.1996р.

Відповідно до пункту 2 зазначеного наказу, застосування вказаних форм первинного обліку всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим.

Відповідно п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р., основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Як вбачається з акту перевірки, саме по тих операціях, де контрагент (постачальник) позивача не задекларував податкові зобов'язання з податку на додану вартість, підприємцем ОСОБА_1 були надані для перевірки первинні документи, які підтверджують транспортування товару (товарно-транспортні накладні) та первинні документи, які підтверджують факт отримання товару, а саме: в серпні 2010 року ТОВ "Грант-Елемент" реалізувало підприємцю ОСОБА_1 цукор, крохмаль, крупи згідно податкової накладної №3076 від 03.08.2010 р. (видаткова накладна №РН - 0003076) на суму 7670 грн., в т.ч. ПДВ - 1278,33грн. та податкової накладної № 3110 від 10.08.2010 р. (видаткова накладна №РН-0003110) на суму 16665,13 грн., в т.ч. ПДВ-2777,52 грн. (а.с.21-24).

Позивачем в рахунок оплати за поставлені товари були здійснені розрахунки в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №222 від 03.08.2010 року на суму - 7600 грн. ( оплата за цукор); № 230 від 10.08.2010 року на суму - 15400 грн. (оплата за цукор); № 235 від 13.08.2010 року на суму - 1335,13 грн. (оплата за крупи) та не заперечується відповідачем (а.с.25-27).

Отже, підприємцем ОСОБА_1 на перевірку були надані належним чином оформлені первинні документи: податкові накладні, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладі, що також не заперечується відповідачем та описані податковою інспекцією в акті перевірки (а.с.11). Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що сума податку на додану вартість в розмірі 4055 грн. 86 коп. правомірно була відображена позивачем в реєстрах отриманих податкових накладних та включена до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2010 року, що підтверджується документально.

Суд також зазначає, що посилання ДПІ в м.Суми на не відображення товариством "Грант-Елемент" обсягів поставки товарів у податкових зобов"язаннях за серпень 2010 року, як на підставу зменшення ФОП ОСОБА_1 суми податкового кредиту, є необґрунтованим.

Так, дійсно підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ, а саме: відсутність податкової накладної.

Тобто Законом визначено, що платник податку виключно на підставі проведеної оподатковуваної господарської операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату ПДВ до складу податкового кредиту звітного періоду.

У відповідності до вказаних вимог Закону, позивачем для перевірки були надані податковому органу належним чином оформлені контрагентом - ТОВ "Грант-Елемент", податкові накладні.

Законом України «Про податок на додану вартість»не передбачено такої підстави не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ, як не відображення контрагентом податкових зобов"язань за перевіряємий період.

Суд також зазначає, що не відображення податкових зобов"язань контрагентом не є доказом відсутності господарської операції, а також не впливає на віднесення ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та на право отримати відшкодування з цього податку у випадку виникнення його від'ємного значення.

Враховуючи викладене, позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з вартості товарів, отримання яких підтверджено відповідними первинними обліковими документами, в розмірі 4055 грн. 86 коп.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ в м. Суми, як субєкт владних повноважень, не довела правомірності свого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, необхідно визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області від 10.01.2012 року №.

. Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області від 10.01.2012 року №.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) С.О. Бондар

Повний текст постанови виготовлений 16 березня 2012року.

З оригіналом згідно:

Суддя С.О. Бондар