Справа № 2-а-1174/10
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-1174/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2010 року рокуСуддяБалаклійськогорайонногосудуХарківськоїобластіТімоноваВ.М., розглянувшивпорядкускороченогопровадженняадміністративнусправузапозовомШУМИЦЬКОГОМИКОЛИСЕРГІЙОВИЧАдоуправлінняПенсійногофондуУкраїниуБалаклійськомурайоніХарківськоїобластіпровизнаннядійнезаконними тазобовязаннявчинитипевнідії,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2010 рокупозивачзвернувсядосудузадміністративнимпозовом, вякомупроситьсудвизнатидіїуправлінняпенсійногофондуУкраїниуБалаклійськомурайоніХарківськоїобластінезаконнимитазобовязати відповідачаздійснитиперерахуноктавиплатупенсіїзаперіодз 12.01.2005 рокупо 31.12.2007 рокутаз 01.08.2009 рокувідповіднодост.ст. 50, 54, 67 ЗаконуУкраїни «Просоціальнийзахистгромадян, якіпостраждаливнаслідокЧорнобильськоїкатастрофи», встановившиосновнупенсіюврозмірі 8 мінімальнихпенсійзавікомтадодатковупенсіюврозмірі 75 % мінімальноїпенсіїзавіком; зобовязативідповідачаздійснитиперерахуноктавиплатупідвищеннядопенсіїякінвалідувійни 2 групивідповіднодоч.4 ст. 13 ЗаконуУкраїни «Простатусветераніввійни, гарантіїїхсоціальногозахисту» врозмірі 350 % мінімальноїпенсіїзавікомзаперіодз 12.01.2005 рокупо 31.12.2005 року.

Позовнівимогипідтверджуються: паспортомпозивача; посвідченнямособи, якапостраждалавнаслідокЧорнобильськоїкатастрофисеріїА № 104623 від 22.12.1999 рокутавкладкоюдопосвідчення № 171580 від 03.02.2000 року, довідкоюМСЕК № 028828 від 27.08.199 року, письмовими запереченнями управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає порядок та умови призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи ( служби ) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в підземних випробуваннях ядерної зброї на Семипалатинському ядерному полігоні. Позивачу призначена пенсія за віком за списком № 2 згідно закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.04.1997 року. З 15.07.1999 року позивачу призначено додаткову пенсію за 1 категорією згідно п.4 ст.ст. 14, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З 01.01.2004 року позивачу перераховано пенсію згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за віком згідно списку № 2.

Відповідно до ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 15 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що позивач не має права на перерахунок основної пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у звязку з чим відмовляє у задоволенні зазначених вимог.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року особам, віднесеним до категорії 1 інвалідам ІІ групи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року встановлено, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону від 04.06.1997 року визначено, що мінімальний розмірпенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

З 01.01.2004 року ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратила чинність з прийняттям ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування « в редакції від 09.07.2003 року, яка передбачала, що мінімальний розмір пенсії за віком визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 24.12.2004 року, що набув чинності 12.01.2005 року, редакція ст. 28 вищезазначеного закону була змінена і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік. ( ч.3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» )

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що позивач має право на отримання додаткової пенсії по 1 категорії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з 12.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 01.08.2009 року.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може погодитися з розрахунком, проведеним відповідачем щодо обчислення позивачу основної та додаткової пенсії та з посиланнями відповідача на те, що застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що була чинною до 01.01.2006 року, передбачено, що інвалідам війни пенсії підвищуються у таких розмірах: інвалідам I групи - у розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 % мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 року, на 2005 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність в розмірі 332 грн.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року ч.4 ст. 13 Закону викладено в новій редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується інвалідам І групи у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам ІІ групи у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, інвалідам ІІІ групи у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Таким чином, позивач, як інвалід війни ІІ групи, має право отримання на підвищення пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком за період з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача, то суд не вбачає підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки позивач не вказав, які саме дії відповідача він просить визнати незаконними.

Керуючись ст.ст. 14, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року, ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону від 04.06.1997 року, ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 94, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захистгромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції від 04.06.1997 року, ст.ст. 28, 87 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що була чинною до 01.01.2006 року ст.ст. 94, 158- 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду ІІ групи у в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум за період з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року та з 01 серпня 2009 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни ІІ групи в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком відповідно до встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком в сумі 332 грн. за період з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ