Справа № 2а-6326/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

12:12

17.12.2010 р. Справа № 2а-6326/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мельника О.М.,

при секретарі судового засідання Бондарь В.О. розглянувши адміністративну справу

за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1,Миколаїв,54055

доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва, вул. Потьомкінська, 24/2, м.Миколаїв,54030

прочасткове скасування рішення № НОМЕР_1,
В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про часткове скасування рішення № НОМЕР_1 від 13.08.2010 р. начальника державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5 756,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно застосовано штрафні фінансові санкції за порушення вимоги п.12 ст. З Закону про РРО, які не розповсюджуються на фізичну особу, яка застосовує спрощену систему оподаткування є платником єдиного податку. Всі документи щодо підтвердження походження та кількості товарів були на момент перевірки та є в наявності.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених в письмових запереченнях, вважає, актом правомірно встановлено факт порушення податкового законодавства з боку позивача з дотриманням усіх необхідних вимог законодавства, тому прийняте за висновками перевірки рішення не підлягає скасуванню.

Суд заслухав думку представників сторін, встановив фактичні обставини справи на підставі всебічного, повного та обєктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності та дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі направлень від 30.07.10 р. на проведення перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1, представники ДПА у Миколаївській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.07.10 року здійснили перевірку за дотриманням ФОП ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, результати якої оформлено актом №0498/14/00/23/НОМЕР_2.

На підставі акту перевірки №0498/14/00/23/НОМЕР_2 ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва було прийнято рішення від 13.08.10 р. за № НОМЕР_1 про застосування до Позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 6 076,00 грн., з яких 320,00 грн. штраф у п'ятикратному розмірі за невідповідність готівки у касі денному звіту РРО та 5 756,00 грн. штраф у двократному розмірі від суми не облікованих товарів.

Позивач оскаржує застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації товару п.12 статті 3 Закону №265/95-ВР, відповідальність за порушення якого передбачена ст.21 Закону України від 06.07.95р. № 265/95-ВР з іншими порушеннями згоден.

Щодо порушення позивачем норм п.12 статті 3 Закону №265/95-суд встановив наступне.

Відповідно до п. 12 ст. З ЗУ №265, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів. За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265 встановлено відповідальність: у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 20 ЗУ № 265).

Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Обовязок щодо внесення записів на підставі первинних документів визначений лише в Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф.№10, який ухвалений у вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Але враховуючи статус цього документу, його не можливо вважати нормативно-правовим актом, та він може носити лише рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, суд також вважає безпідставним, оскільки дія Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не зобовязано фізичну особу-підприємця платника податку обліковувати накладні та інші первинні документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обовязку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, і, відповідно нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Частина 2 статті 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не навів достатніх доказів на підтвердження своєї позиції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого на підставі акту № №0498/14/00/23/НОМЕР_2, та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 13.08.2010 р. в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкції в сумі 5 756,00 грн., тому зазначене рішення підлягає частковому скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю визнати протиправним та скасувати частково рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5 756,00 грн. до фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник