Справа № 826/8657/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8657/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 826/8657/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.

У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поканєвича Олександра Вікторовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року у справі за позовом Поканєвича Олександра Вікторовича до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 20957770 від 27.04.2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. про відмову у державній реєстрації права власності;

- зобов’язати Головне управління юстиції у м. Києві в особі реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відповідно до заяви № 10066566 від 04.02.2015 та доданих до неї документів вжити заходів щодо реєстрації за Поканєвичем Олександром Вікторовичем права власності на будівлю, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 26-б.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з’явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду – без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.15 Поканєвич О.В. звернувся до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №19097014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна - нежила будівля по вул. Мазепи, 26-б у м. Києві.

Як вбачається з картки прийому заяви № 19097014, разом із заявою позивачем подано державному реєстратору додано наступні документи:

- копію технічного паспорта від 07.10.2014;

- копію ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2006 року по справі № 2-2666/2006 (2 примірники);

- копію ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2006 року по справі № 2-2666/2006 (2 примірники);

- копії рішення Київської міської ради від 25.10.2007 № 1059/3892.

За результатами розгляду вказаних документів рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. №19202626 зупинено розгляд вказаної заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв'язку з тим, що подано не всі необхідні документи, а саме: документ, що посвідчує виникнення права власності на об'єкт нерухомості (у поданій ухвалі суду відсутні відомості про визнання права власності за заявником), а також копії, засвідчені в установленому порядку: паспорта та ідентифікаційного номера заявника.

На виконання вказаного рішення позивачем було подано державному реєстратору засвідчені в установленому порядку копії паспорта та ідентифікаційного коду та нотаріально посвідчену копію мирової угоди.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. від 27.04.15 р. №20957770 відмовлено у державній реєстрації права власності за Поканєвичем О.В. на нежилу будівлю, що розташована у м. Києві по вул. І. Мазепи, 26-Б, у зв'язку з неусуненням обставин, що були підставою для зупинення розгляду заяви.

Вважаючи вказане рішення державного реєстратора протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийняте в межах повноважень та у відповідності з вимогами Закону.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб – підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі – Закон № 1952-IV).

Колегія суддів зазначає, що для встановлення протиправності дій відповідача необхідним є з’ясування питання відповідності вчинення оскаржуваних дій по здійсненню реєстрації права власності на нерухоме майно державним реєстратором та наявності повноважень на їх здійснення вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

У відповідності до ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Приписами частини другої статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Абзацом першим частини 3 статті 16 Закону № 1952-IV визначено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 17 Закону № 1952-IV визначено, що текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Аналогічні положення містить і Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (далі по тексту - Порядок).

На підтвердження виникнення у Поканєвича О.В. права власності на об'єкт нерухомого майна - нежила будівля по вул. Мазепи, 26-б у м. Києві позивачем надано копію мирової угоди, затвердженої ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2006 року по справі № 2-2666/2006.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2006 року по справі № 2-2666/2006 затверджено мирову угоду, укладено між Поканєвич О.В. та Поканєвич Л.А. у наведеній вище редакції та закрито провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2006 року по справі № 2-2666/2006 в ухвалі Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2006 року виправлено описку, допущену при розгляді цивільної справи за позовом Поканєвича Олександра Вікторовича до Поканєвич Лідії Андріївни про стягнення боргу, вказавши «нежитлову господарську будівлю загальною площею 49,8 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Січневого повстання, 26 Б».

Частиною першою статті 22 Закону № 1952-IV визначено, що у разі, якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Підставою для прийняття рішення від 09.02.2015 № 19202626 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було неподання у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013 № 868, а саме: документа, що посвідчує виникнення права власності на об’єкт нерухомості (у поданій ухвалі суду відсутні відомості про визнання права власності за заявником), а також копій, засвідчених в установленому порядку, паспорта та ідентифікаційного номера заявника.

Пунктом 38 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2015 заявником на виконання вимог вказаного рішення державного реєстратора було подано засвідчені копії паспорта та ідентифікаційного номера Поканєвича О.А. та посвідчену нотаріально копію мирової угоди.

27.04.2015 було державним реєстратором прийнято рішення №20957770, яким відмовлено у державній реєстрації права власності за Поканєвичем О.В. на нежилу будівлю, що розташована у м. Києві по вул. І. Мазепи, 26-Б у зв'язку з неусуненням обставин, що були підставою для зупинення розгляду заяви.

Вказане рішення прийняте відповідачем на підставі п. 5-4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, відповідно до якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення.

Частиною 3 ст. 22 Закону № 1952-IV передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до пп. 11 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (далі по тексту – Порядок № 868), документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Згідно з п. 42 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Для уточнення технічних характеристик об'єкта нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Мазепи, 26 Б позивачем надано технічний паспорт та його копію від 07.10.14 р. ПП «Ріелті Груп».

Згідно з п. 4 Порядку № 868 у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

В матеріалах реєстраційної справи відсутні відомості про прийняття об’єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Мазепи, 26 Б, в експлуатацію, як і відомості про попередню реєстрацію вказаного об’єкта нерухомого майна.

Враховуючи наведене, з метою повного та всебічного з’ясування обставин справи, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року було зупинено провадження у даній справі у зв’язку з необхідністю надання позивачем доказів у справі, а саме: доказів щодо права власності Поканєвич Л.А., яка за мировою угодою передала нежиле приміщення за адресою: м. Київ, вул. І. Мазепи, 26-Б позивачу, враховуючи суперечливість поданих державному реєстратору документів та відсутність відомостей про прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію.

Позивач не виконав вимоги ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року: в судове засідання, призначене на 10.09.2015, не з’явився, доказів не надав.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не було подано державному реєстратору документи на підтвердження набуття права власності на об’єкт нерухомого майна, права на який заявлено для реєстрації, то він мав підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень згідно ч. 3 ст. 22 та п. 5-4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV.

При цьому, колегія суддів враховує, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Ковальчука О.Ю. про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2015 №19202626 позивачем не оскаржене та не виконане.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 245, 247 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Поканєвича Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. Парінов

Судді

І.О. Грибан

О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 10.09.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.