Справа № 2-а/1970/2513/11
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 2-а/1970/2513/11

02 вересня 2011 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мандзій О.П., перевіривши виконання вимог ст. ст. 17, 105, 106 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Теребовлянського району Тернопільської області, старшого помічника прокурора району ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Теребовлянського району Тернопільської області, старшого помічника прокурора району ОСОБА_2 в якій просить: зобовязати прокуратуру м. Теребовля повторно розглянути заяву ОСОБА_1 до прокуратури м. Теребовля та письмово надати в установлені Законом строки повну та обґрунтовану відповідь на неї; зобовязати прокуратуру м. Теребовля провести розслідування по фактам підробки документів службовцем ОСОБА_3 стосовно громадянина, притягнути винних до відповідальності згідно законодавства України, та письмово повідомити громадянина про результати даного розслідування; стягнути з прокуратури м. Теребовля 1000 гривень на користь Тернопільського відділення фонду захисту дітей, як компенсацію моральної шкоди, завданої своїми незаконними діями.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 26.07.2011 року в прокуратуру м. Теребовля було надіслано заяву ОСОБА_1 про злочин на протиправні дії інспектора ДАІ ОСОБА_3, а також його керівника ОСОБА_4 і службовця ОСОБА_5, де зокрема просив, скласти протокол стосовно керівників, що незаконно перешкоджають отриманню потрібної інформації, щодо злочину скоєного, інспектором Нога Б.П., а саме підробки адміністративного протоколу та адміністративної постанови.

Як зазначає в позовній заяві ОСОБА_6, на його скарги і інформаційні запити, жодних дій вчинено не було, а лише надіслано відповіді, замість проведення службового розслідування злочину, зокрема опитування людей, зазначених в підробленому протоколі в якості свідків.

На вказану заяву позивача, прокуратурою м. Теребовля, на адресу ОСОБА_1 надіслано лист, яким повідомлено, що відповідно до вимог ст. 99 КПК України прокуратурою району проведено дослідчу перевірку за наслідками якої 14.05.2011 року в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, розяснено, що у випадку непогодження з прийнятим рішенням заявник може оскаржити його прокурору або до суду в порядку ст. 236 1 КПК України.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у даній справі необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, зокрема просить зобовязати прокуратуру м. Теребовлі провести розслідування по фактам підробки документів службовцем ОСОБА_3, притягнути винних до відповідальності, та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати цього розслідування.

При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справ за скаргами (позовними заявами) на рішення, дії чи бездіяльність органів дізнання, слідства та прокуратури суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Варто зазначити, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас суд вважає зазначити наступне, що органи слідства та прокуратури під час здійснення досудового слідства, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Так, згідно 236 Кримінально-процесуального кодексу України скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

Дії прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при передньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

У звязку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між позивачем, прокурором та прокуратурою, під час провадження досудового слідства, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Враховуючи те, що заява про злочин від 26.07.2011 подана ОСОБА_1 в порядку ст. 95 КПК України, то захист права заявника, з урахуванням обовязковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла заява, перевірити, чи містить звернення викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого Кримінальним кодексом України, відповідність заяви вимогам статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Вказана позиція суду кореспондується з позицією Вищого адміністративного суду України викладеній у листі № 334/8/13-11 від 12.03.2011 року та позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній у листі № 259/0/4-11 від 11.03.2011 року.

За таких обставин вимоги заявника про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, слідства та прокуратури під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вимоги позивача мають розглядатися за правилами КПК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі та роз`яснює позивачеві, що він має право звернутися до відповідного місцевого загального суду в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 2, ст. 3, ст. 17, п.1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Теребовлянського району Тернопільської області, старшого помічника прокурора району ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили за правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Мандзій О.П.