Справа № 442/5638/13-а
Суддя: Грицай М. М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/5638/13-а
Провадження № 2-а/442/281/2013
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.

при секретарі - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області за №3/89-ф від 28.03.2013 року про накладення на нього адміністративного стягнення - штрафу в сумі 6800 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності у нього є гараж, розташований на земельній ділянці площею 47 кв.м. на вул.22 Січня, 28/1, в м.Дрогобичі Львівської області. Маючи намір добудувати вже до існуючого гаража слюсарну майстерню, у 2011 році він подав заяву в Дрогобицьку міську раду про виділення йому ще земельної ділянки площею 0,02 га. Вирішив, що поки буде проходити процедура наділення йому земельної ділянки, він розпочне прибудову до гаражу (до задньої стіни гаражу - на віддалі 3 м і до бокової стіни - 2,5 м). Коли він розпочав будівельні роботи, до нього прийшли представники інспекції держархбудконтролю, які склали на нього протокол про самовільне будівництво, в результаті чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 4600 грн. Вказану суму він оплатив восени 2012 року, надавши письмове зобов'язання про припинення будівельних робіт. Після цього він жодної добудови не проводив. У березні 2013 року до нього приїхали працівники згаданої інспекції, які наклали на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн. за продовження добудови до гаражу. Він усе заперечував, пояснивши, що нічого не будує і все знаходиться в тому ж стані, в якому залишилось на час сплати ним первинного штрафу. Жодних документів він не підписував і йому пояснили, що копії таких прийдуть йому поштою. Однак, за деякий час він поїхав за кордон, де перебував близько двох місяців, і повернувся 19.07.2013 року. 23.07.2013 року, прийшовши до свого гаражу, він виїхав на своєму автомобілі "Мерседес-Бенц". У цей час на подвір'я заїхав евакуатор і до нього підійшли люди, які представились працівниками Дрогобицького ДВС, та пояснили, що за несплату штрафу за самовільне будівництво на його автомобіль накладено арешт. При цьому, вони показали якийсь документ і стверджували, що він ознайомлений з постановою про притягнення його до відповідальності. Однак, про таку йому нічого не було відомо, як і про протокол. Йому перед від'їздом лише сказали, що на нього буде складено протокол, але він, не дочекавшись цього, поїхав за кордон. Він взагалі не бачив протоколу, складеного відносно нього, і про такий дізнався лише 19.07.2013 року, коли повернувся з-за кордону. Вважає, що діями відповідача порушено його права, а оскаржувану постанову слід скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Пояснив, що за самовільну прибудову до гаражу вперше його було притягнуто до адміністративної відповідальності восени 2012 року. Вдруге до нього приїжджали представники інспекції архбудконтролю приблизно в лютому 2013 року. Після цього, можливо в березні місяці, він поїхав за кордон, звідки повернувся приблизно через півтора - два місяці. Дружина казала йому, що поштою прийшов лист з інспекції про накладення на нього адміністративного штрафу. Однак, вважає, що другий штраф накладений на нього неправомірно, оскільки він припинив будівельні роботи після сплати першого штрафу. Вказаний штраф він оплатив наприкінці жовтня 2012 року. Тоді ж він приходив у Дрогобицьке відділення інспекції, де їхня працівниця сказала йому, що необхідно припинити будь-які будівельні роботи, пов'язані з прибудовою до гаражу, оскільки відносно нього можуть повторно винести постанову про притягнення до відповідальності. І тому, з того часу (після сплати штрафу) він не проводив більше ніякого самовільного будівництва.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та доповнив, що вважає оскаржувану постанову неправомірною, оскільки діями відповідача було порушено права позивача, який після винесення припису від 17.09.2012 року не продовжував жодних самовільних будівельних робіт.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що оскаржувана постанова від 28.03.2013 року винесена правомірно за невиконання позивачем припису інспекції від 17.09.2012 року. Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 18.09.2012 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за проведення будівництва з добудови гаража без права на виконання будівельних робіт, останній продовжував такі проводити. Вперше відносно ОСОБА_1 було складено протокол, коли останнім було зведено лише площадку під добудову, а коли на місце розташування об'єкту будівництва вдруге вийшли з перевіркою представники інспекції держархбудконтролю, було виявлено продовження проведення неправомірних будівельних робіт (зведено стіни). У результаті, працівниками інспекції було складено протокол №3/3 від 18.03.2013 року, акт №3/17 від 18.03.2013 року та винесено припис №3/3 від 18.03.2013 року. Однак, ОСОБА_1 не бажав підписувати жодного документу, тому копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності надіслано позивачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що зазначено в самій постанові.

Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно постанови № 3/89-ф від 28.03.2013 року заступник начальника інспекції ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності: протокол №3/3 від 18.03.2013 року, акт №3/17 від 18.03.2013 року, припис №3/3 від 18.03.2013 року, позапланової перевірки, визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень. Копію постанови надіслано поштою: відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення через п/в №44.

Як вбачається з листа № 7/13-6-1788 від 29.03.2013 року, начальником інспекції ОСОБА_4 завчасно повідомлено ОСОБА_1 про прийняту постанову по справі про адміністративне правопорушення з одночасним направленням копії постанови від 28.03.2013 року №3/89-ф.

Твердження позивача про те, що йому нічого не було відомо про складений відносно нього в березні місяці протокол і притягнення його до адміністративної відповідальності, не береться судом до уваги як належний доказ на підтвердження позовних вимог, оскільки в позовній заяві сам ОСОБА_1 зазначає: «Приблизно в березні 2013 року до мене приїхали працівники інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської області з постановою про накладення на мене штрафу в сумі 6800 гривень за продовження добудови до гаражу. Я став все заперечувати… нічого я не підписував. Лише сказали, що мені по почті прийде протокол, де буде вказана сума штрафу». У судовому засіданні позивач підтвердив той факт, що до нього вдруге приїжджали представники інспекції з перевіркою, після чого, згодом, він поїхав за кордон. Зокрема, вказав на те, що дружина повідомляла його про надходження листа з постановою про накладення на нього штрафу. Разом з тим, у доданій позивачем копії закордонного паспорту відсутнє підтвердження виїзду за кордон саме в той період часу, в який вказує останній.

Крім цього, пояснення позивача, дані в судовому засіданні, різняться із мотивами, викладеними в позовній заяві, що підтверджує його неоднозначність та суперечливість доводів в обґрунтування позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він був власником гаража на вул.22 Січня, 28/1, в м.Дрогобичі, який згодом вирішив віддати своєму родичу ОСОБА_1 Останній, ставши власником цього гаража, навів там порядок, оскільки збоку було сміттєзвалище, укріпив фундамент і облаштовував гараж для більш зручного користування. Згодом він дізнався, що ОСОБА_1 оштрафували за самовільне проведення будівельних робіт на вказаній земельній ділянці. Він говорив позивачу, щоб той припинив проведення будівельних робіт, допоки не оформить належним чином всю документацію. Однак, згодом ОСОБА_1 повідомив його про накладення другого штрафу, пояснивши, що його не було належним чином ознайомлено. Останній розповідав йому, що з першим штрафом він був згідний, але за другий штраф йому нічого не було відомо. Він знає зі слів позивача, що після накладення першого штрафу будівництво добудови до гаражу не проводилось, оскільки особисто туди практично ніколи не їздить.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що працює в районному будинку культури, який розташований неподалік гаража ОСОБА_1 Йому відомо, що вказаний гараж позивач придбав близько двох років тому. Приблизно рік тому, з приміщення, в якому він працює, бачив лише як ОСОБА_1 штукатурив свій гараж. Зі слів позивача знає, що після того як останній заплатив штраф, будівництво добудови гаража було припинено. Може ствердити, що цього року жодних будівельних робіт не проводилось.

Як вбачається з постанови №3/322-ф від 18.09.2012 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, оскільки такий проводив будівництво з добудови гаража без права на виконання будівельних робіт, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 4267 грн.; в матеріалах справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності міститься акт №3/56 від 17.09.2012 року, протокол №3/13 та припис №3/7.

Згідно квитанції №22 ОСОБА_1 вказаний штраф оплатив 25.10.2012 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 припинив самовільне будівництво лише після сплати вищезгаданого штрафу, тобто після 25.10.2012 року, на що вказав і сам позивач.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є головою кооперативу «Правоохоронник», до якого входить дві земельні ділянки, розташовані поруч із земельною ділянкою ОСОБА_1 Влітку 2012 року він мав намір заїхати на вказані земельні ділянки, однак, йому це не вдалось, так як позивач захопив частину дороги, яка веде до цих ділянок, здійснивши самовільне будівництво. Він звернувся у відповідні контролюючі органи, після чого з перевіркою приїхали представники архбудконтролю, склали відносно ОСОБА_1 протокол та наклали на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Тоді ж був виданий припис про припинення самовільного будівництва. Однак, позивач продовжував будувати прибудову до свого гаражу, зводячи стіни. Все це він зафіксував на фотокамеру і повторно звернувся в інспекцію. Після його повторного звернення, на згаданий обєкт знову приїхали з перевіркою працівники архбудконтролю. Він був присутнім при здійсненні останніми відповідних обмірів даного обєкта. Також при перевірці був присутній і ОСОБА_1, який все заперечував і відмовлявся підписувати будь-які документи. Зазначив, що на момент складання першого протоколу, позивач лише залив бетонну площадку під забудову, а на момент складання другого протоколу були зведені стіни добудови гаража.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експерта. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відтак, аналізуючи зібрані у справі докази, зокрема, пояснення позивача, суд дійшов висновку, що такі спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності, оскільки вони містять значні суперечності та певну невизначеність. Зокрема, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 як в позовній заяві, так і в судовому засіданні вказав на те, що до нього повторно (лютий березень 2013 року) приїжджали працівники інспекції для перевірки обєкту самовільного будівництва, а отже, він був присутнім при її проведенні та складанні відповідної документації, що, зокрема, також підтверджується показами свідка ОСОБА_7

Разом з тим, позивачем не наведено жодних беззаперечних доказів про те, що вищевказане правопорушення ним не вчинялося. Твердження ОСОБА_1 щодо його відсутності на час та місці складення протоколу та безпідставність винесення відповідачем постанови за невиконання припису про припинення самовільних будівельних робіт, є, на думку суду, сумнівними та необґрунтованими, а надто, якщо врахувати покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що ОСОБА_1 припинив заборонені будівельні роботи не після внесення припису на їх припинення, а лише після сплати ним штрафу.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до переконання, що при винесенні оспорюваної постанови №3/89-ф від 28.03.2013 року посадовою особою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, уповноваженою вирішувати справу, було враховано характер та всі обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника. Дана постанова винесена в межах компетенції посадової особи та у відповідності з законом, тому суд не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись, ст. ст. 158, 159, 162 КАС України, ст. 188-42 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Грицай М.М.