Справа № 802/2130/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 вересня 2015 р. Справа № 802/2130/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Євчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Сектору медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Сектору медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 05.06.2015 року він звернувся із письмовим клопотанням на ім'я начальника Сектору медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області Приходька С.М. щодо видачі йому відомчого направлення для проходження МСЕК №2 з метою встановлення відсотку втрати працездатності. За результатами розгляду відповідачем такого клопотання він отримав відповідь у формі листа №20/304 від 18.06.2015 року про відмову у видачі відомчого направлення на проходження МСЕК №2.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом за вимогами якого просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сектору медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області від 18.06.2015 за №20/304, яким йому відмовлено у видачі відомчого направлення на МСЕК №2 для вирішення питання встановлення відсотку втрати працездатності та групи інвалідності;

- зобов'язати Сектор медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1, відомче направлення на Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи МСЕК № 2 для вирішення питання встановлення відсотку втрати працездатності та групи інвалідності.

Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі за обставин, що викладені в адміністративному позові та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволені позову просив відмовити із підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в період з 12.07.2011 року по 05.05.2015 року ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора Державної служби боротьби з економічною злочинністю Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області, звідки був звільнений у запас через обмежений стан здоров'я. Підставами для винесення наказу № 66 о/с від 05.05.2015р. про звільнення позивача слугував безпосередньо сам рапорт ОСОБА_1 та свідоцтво про хворобу від 08.04.2015р. № В-173.

Так, 08.04.2015 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію УМВС України у Вінницькій області, за результатами якої йому постановлено діагноз: "стан після видалення енходрос середньої та основної фаланг четвертого пальця правої кисті з кістковою аутопластикою (21.03.2014р.). ДОА міжфалангових суглобів четвертого пальця правої кисті з розгинально-згинальною контрактурою з незначним порушенням функцій правої кисті. Вторинна гіперпігмінтація живота". Військово-лікарською комісією встановлено, що дане захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв'язку з чим постановою ВЛК ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби, про що свідчить свідоцтво про хворобу №В-173 від 08.04.2015 року (а.с. 5).

Із матеріалів справи судом встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 пройшов лікарську-консультативну комісію (далі - ЛКК) при поліклініці Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування (ОЛІЛ), яка направила його на огляд на МСЕК №2 для встановлення відсотку втрати працездатності та, згідно пояснень позивача, виписала направлення форми 088/о (посильний лист на МСЕК). Як зазначає позивач на ЛКК йому повідомили, що для проходження МСЕК №2 необхідне відомче направлення з поліклініки УМВС України у Вінницькій області.

З метою отримання відомчого направлення на МСЕК №2 позивач звернувся із письмовим клопотанням від 05.06.2015 року на ім'я начальника СМЗ УМВС України у Вінницькій області Приходько С.М., у якому просив зобов'язати начальника лікарні поліклініки СМЗ УМВС України у Вінницькій області Даришину І.А. видати йому відомче направлення для проходження МСЕК №2.

Листом №20/304 від 18.06.2015 року помічник начальника УМВС - начальника СМЗ УМВС України підполковник міліції Приходько С.М. повідомив позивача, що згідно висновку ВЛК від 08.04.2015 року та пояснення начальника лікарні на 75 ліжок (з поліклінікою) СМЗ УМВС України у Вінницькій області Даришиної І.А. підстави для направлення на МСЕК відсутні.

Позивач, вважаючи, що таке рішення порушує його конституційні права, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд визначаючись щодо заявлених позовних вимог виходив з наступного.

Пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України N 455 від 13.11.2001 року, направлення хворого для огляду до МСЕК здійснюють ЛКК лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або лікування при наявності стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п'яти місяців у зв'язку з одним і тим самим захворюванням або його ускладненнями за останні дванадцять місяців, а при захворюванні на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову та пояснень позивача ОСОБА_1, останній пройшовши лікарську-консультативну комісію при поліклініці Бершадської ОЛІЛ був направлений на огляд на МСЕК №2 для встановлення відсотку втрати працездатності згідно направлення форми 088/о (посильний лист на МСЕК).

Дана форма направлення встановлена Наказом Міністерства охорони здоров'я України 14.02.2012 року № 110. Вказаним наказом також затверджена Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о "Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)", у п. 2 якої зазначено, що форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров'я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію.

При цьому вказаним нормативно-правовим актом не передбачено ні видача так званого "відомчого" направлення, ні видача двох направлень на МСЕК, адже одне позивачу уже видане.

Разом із тим, обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що ЛКК при поліклініці Бершадської ОЛІЛ повідомила його про те, що при зверненні до МСЕК йому необхідно мати відомче направлення із поліклініки УМВС України у Вінницькій області. Крім того, позивач також посилається на те, що про таку необхідність мати відомче направлення також було зазначено у отриманих ним викликах на проходження МСЕК №2 від 08.06.2015 року та 14.06.2015 року, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача з письмовим клопотанням у якому просив СМЗ УМВС України у Вінницькій області зобов'язати начальника лікарні на 75 ліжок (з поліклінікою) СМЗ УМВС України у Вінницькій області Даришиної І.А. надати йому відомче направлення.

Як було встановлено судом, на клопотання ОСОБА_1 йому була надана відповідь у формі листа №20/304 від 18.06.2015 року із роз'ясненням того, що відповідно до висновку ВЛК УМВС від 08.04.2015 року та пояснення начальника лікарні підстави для направлення позивача на МСЕК відсутні.

Суд звертає увагу, що вказана відповідь у формі листа №20/304 від 18.06.2015 року не є рішенням про відмову у видачі відомчого направлення, оскільки відповідно до Положення про Сектор медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області, яке затверджене наказом УМВС України у Вінницькій області від 24.09.2012 року № 932, СМЗ УМВС України у Вінницькій області (його посадові особи) взагалі не уповноважений приймати рішення про надання такого направлення та про відмову у його видачі.

Проаналізувавши зміст поданого ОСОБА_1 письмового клопотання від 05.06.2015р. слідує, що позивач не ставив безпосередню вимогу до відповідача про видачу відомчого направлення, а лише просив помічника начальника УМВС - начальника СМЗ УМВС України підполковник міліції Приходька С.М. посприяти у його видачі, зокрема шляхом зобов'язання начальника лікарні поліклініки СМЗ УМВС України у Вінницькій області Даришеної І.А. видати йому таке направлення.

Суд наголошує, що вирішення питань про направлення до МСЕК на огляд або консультацію є виключною компетенцією лікарсько-консультативної комісії лікарні з поліклінікою ВОЗ УМВС, що зазначено у п. 2.6 Положення про лікарсько-консультативну комісію лікарні з поліклінікою ВОЗ УМВС, затвердженого начальником ВОЗ УМВС України у Вінницькій області С.М. Приходько 03.01.2015р.

У відповідності до п. 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 саме лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров'я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ. Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання.

Із системного аналізу положень Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затвердженої Наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001 року (п. 4.1), Положення про медико-соціальну експертизу (п. 3) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (п. 3), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 слідує, що направлення для огляду МСЕК здійснюється ЛКК після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму.

У даному ж випадку за висновками військово-лікарської комісії УМВС України у Вінницькій області, характер захворювання ОСОБА_1 пов'язаний із незначним порушенням функції правої кисті, що не є тією підставою, яка зумовлює видачу даним лікувальним закладом направлення на МСЕК.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що при дослідженні долучених позивачем до матеріалів позовної заяви копій викликів на проходження МСЕК №2 від 08.06.2015 року та 14.08.2015 року, жодних посилань на необхідність наявності відомчого направлення із поліклініки УМВС України у Вінницькій області судом не виявлено.

Таким чином суд не погоджується із позицією позивача відносно заявлених ним позовних вимог, оскільки відповідь у формі листа №20/304 від 18.06.2015 року, яка надана за результатами розгляду письмового клопотання ОСОБА_1 від 05.06.2015 року, по своїй суті не є рішенням про відмову у видачі направлення, а є відповіддю на звернення громадянина ОСОБА_1 із відповідним роз'ясненням про відсутність підстав для задоволення його прохання.

За таких обставин, враховуючи те, що СМЗ УМВС України у Вінницькій області не уповноважений приймати рішення про надання направлення на МСЕК та про відмову у його видачі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.06.2015 року за №20/304 не підлягає задоволенню.

Також, враховуючи відсутність повноважень у відповідача на вчинення дій про які просить ОСОБА_1 у п.2 прохальної частини позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову і в іншій частині позовних вимог щодо зобов'язання СМЗ УМВС України у Вінницькій області видати ОСОБА_1 відомче направлення на МСЕК № 2 для вирішення питання встановлення відсотку втрати працездатності та групи інвалідності.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій, а тому підстав для задоволення адміністративного позову в суду не має.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сектору медичного забезпечення УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович