Справа № 820/2388/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р.Справа № 820/2388/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - Зінченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2015р. по справі № 820/2388/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_4, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - Основ'янська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), у якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 19.09.2014 № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 210224,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 61124, АДРЕСА_1, на банківський рахунок платника НОМЕР_8, відкритий в ПУАТ "Фідобанк", МФО 300175, бюджетну заборгованість з податку на додану вартість 210224,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року по справі № 820/2388/15 у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення заборгованості - відмовлено.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 61124, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_8, банк ПУАТ "ФІДОБАНК, МФО 300175) на користь Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) судовий збір у розмірі 3784,03 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 03 копійки).

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року по справі № 820/2388/15 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 210224,00 грн., стягнення з державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4 відповідних коштів та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі та прийняти нову постанову, якою задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ № 900932550 від 25.02.2013 року та № від 04.03.2013 року до декларації з ПДВ, були подані ним помилково та не відповідали вимогам законодавства за формою і змістом, а тому, у відповідності до п.22 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Мінфіну України від 25.11.2011 року № 1492, вважаються неподаними. Однак, відповідач, в порушення вимог зазначеного Порядку, не повідомив позивача про цей факт та причини, чому податкова звітність позивача вважалася б неподаною. Позивачем до суду першої інстанції надавались пояснення з приводу вищенаведених фактів, однак, вони були залишені судом поза увагою. Зазначив, що факт сплати позивачем ФОП ОСОБА_4 податку на додану вартість, з чого складається податковий кредит, повністю підтверджено первинними документами - платіжними дорученнями з банківських установ. Вказує на допущені відповідачем порушення встановленого п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України строку проведення позапланової виїзної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування, оскільки наказ про проведення перевірки № 241 про проведення перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування згідно декларації з ПДВ за червень 2012 року за період з 01.06.2009 року по 30.06.2012 року був виданий Основ'янською ОДПІ лише 14.02.2014 року. Крім того, зазначив про допущені працівниками податкової служби помилки в частині визначення термінів та сум в акті перевірки, а також порушення терміну прийняття податкового повідомлення-рішення форми «В3» № від 19.09.2014 року. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення та стягнення бюджетного відшкодування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, викладених в останній, просили суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 року по справі № 820/2388/15 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що на підставі висновків акту перевірки № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування Основ'янською ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.04.2014 року, яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2012 року на 197901 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 49475,25 грн. За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 Головним управлінням Міндоходів у Харківській області вищезазначене податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова було скасовано та зобов'язано відповідача прийняти податкове повідомлення-рішення форми «В3» про відмову ФОП ОСОБА_4 у наданні бюджетного відшкодування ПДВ у зв'язку з тим, що платник (позивач) в уточнюючих розрахунках № від 25.02.2013 року та № відмовився від бюджетного відшкодування за червень 2015 року. У зв'язку з чим Основ'янською ОДПІ було винесене податкове повідомлення-рішення форми «В3» № від 19.09.2014 року, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ. Стверджує, що позивач самостійно шляхом подання уточнюючих розрахунків від 25.02.2013 р. та 04.03.2013 р. змінив значення рядків 23.1 та 23.2 податкової декларації, тобто, здійснив уточнення показників податкової декларації, а відтак, позивачем не задекларована сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на підставі наказу на проведення перевірки від 14.02.2014 року № 241, виданого Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2) від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період з 01.06.2009 року по 30.06.2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у сумі 210224,0 грн., відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за червень 2012 року.

За результатами перевірки Основ'янської ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було складено Акт № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 від 03.03.2014 року.

Зазначеним актом зафіксовано порушення Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25.11.2011р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011р. за №1490/20228, а саме: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 р. на суму 197901 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р., до складу по податкового кредиту віднесені суми ПДВ по придбаним ТМЦ, які не призначені для їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків, а також до складу податкового кредиту віднесені суми ПДВ, не підтверджені податковими накладними, що призвело завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за період з 01.04.2010 р. по 30.06.2012 р. на загальну суму 158342 грн., в т.ч.: за 2010 р. - на суму 157787 грн., за 2011 р. - на суму 555 грн., що в свою чергу призвело до збільшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації) та за даними перевірки складає 147790 грн. (а.с.56-65).

На підставі наведених висновків Акту перевірки № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 від 03.03.2014 року Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № від 28.04.2014 р., яким ФОП ОСОБА_4 зменшена сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року на суму 197901 грн. та застосована штрафна санкція у сумі 49475,25 грн. (а.с.13).

Позивач, не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, подав до Головного управління Міндоходів у Харківській області скаргу про його скасування (а.с.14-16).

За результати розгляду скарги Головним управлінням Міндоходів у Харківській області винесено Рішення про результати розгляду скарги від 31.07.2014 року № 5027/Л/20-40-10-04-17, яким задоволено скаргу ФОП ОСОБА_4 від 05.06.2014 р., скасовано податкове повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області № від 28.04.2014 р. та зобов'язано Основ'янську ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийняти повідомлення - рішення форми "В3" про відмову ФОП ОСОБА_4 у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зв'язку з тим, що платник в уточнюючих розрахунках (вх. від 25.02.2013 №, від 04.03.013 №) відмовився від бюджетного відшкодування за червень 2012 року у сумі 210 224 грн. (а.с.19-22).

19.09.2014 року на виконання рішення Головного управління Міндоходів у Харківській області про результати розгляду скарги № 5027/Л/20-40-10-04-17 від 31.07.2014 р. Основ'янською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесене податкове повідомлення - рішення форми "В3" № від 19.09.2014 р., яким ФОП ОСОБА_4 відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 210 224 грн. (а.с.23).

Скориставшись правом, наданим пунктом 56.1 ст.56 Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування та стягнення з державного бюджету бюджетної заборгованості з ПДВ у розмірі 210224,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач уточнюючими розрахунками змінив значення рядків 23.1 та 23.2, що є по своїй суті уточненням показників податкової декларації, а тому сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2012 року у сумі 210224 грн. не задекларованою позивачем.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ № від 19.09.2014 року та відсутність підстав для його скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував висновок відповідача про те, що платник в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань до податкової декларації за червень 2012 р. (вх. від 25.02.2013 №, від 04.03.013 №) відмовився від бюджетного відшкодування за червень 2012 р. у сумі 210224 грн.

Відповідно до п.200.1, п.200.3 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до п.200.7 та п.200.8 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається митним органом органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно з п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 1 розділу 4 Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 року (в редакції чинній на момент подання уточнюючих розрахунків) (далі - Порядок №1492) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 3 розділу 4 Порядку №1492 у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Згідно із підпунктом 4.6.5 розділу 5 Порядку №1492 платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

У розділі 6 Порядку №1492 зазначено, що при заповненні уточнюючого розрахунку у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення.

У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23 (23.1 чи 23.2), уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий як самостійний документ або у складі декларації (як додаток до неї). Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.2 та відповідно 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише як самостійні документи, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.

У разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення із графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний сплатити штраф, нарахований відповідно до пункту 50.1 статті 50 глави 2 розділу II Кодексу. Сума нарахованого штрафу відображається у графі 6 рядка 26.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Отже, розділом 6 Порядку №1492 визначений порядок заповнення уточнюючого розрахунку, зі змісту якого слідує, що уточнення показників декларації полягає у зміні показників рядків звітної декларації.

Згідно із п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ФОП ОСОБА_4 у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року від 18.07.2012 р. задекларував залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 210224,0 грн. (а.с. 72-73).

Згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року від 24.07.2012 р. платником перенесена сума від'ємного значення ПДВ у розмірі 210224,0 грн. до рядка 23.1 декларації - сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (а.с. 70-71).

В уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань до податкової декларації за червень 2012 року, наданих ФОП ОСОБА_4 до податкової інспекції від 25.02.2013 р. та від 04.03.2013 р., задекларована сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, яка складає 3323 грн., а у рядках 23.1 вказаних уточнюючих розрахунків від 25.02.2013 р. та від 04.03.2013 р. суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, не зазначено (а.с. 66-69).

Отже, ФОП ОСОБА_4 уточнюючими розрахунками змінив значення рядків 23.1 та 23.2, що є по своїй суті уточненням показників податкової декларації.

Таким чином, позивач, подавши уточнюючі розрахунки до податкової декларації за червень 2012 року, в яких відсутня сума бюджетного відшкодування, фактично самостійно відмовився від бюджетного відшкодування в розмірі 210224 грн..

За приписами пп. «в» п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що у розумінні п.п.200.4, 200.7, 200.8 ст.200 ПК України вищевказана сума в розмірі 210224 грн. не існує як сума задекларованого (заявленого) бюджетного відшкодування, а тому відмова у наданні бюджетного відшкодування згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 19.09.2014 р. № є правомірною.

З приводу доводів позивача про те, що уточнюючі розрахунки від 25.02.2013 р. та від 04.03.2013 р. не повинні були прийматись відповідачем в якості податкової звітності, та повинні вважатися неподаними, оскільки заповнені з порушенням вимог п.48.3, п.48.4 ст.48 глави 2 розділу ІІ ПК України, однак, податковий орган, виявивши ці порушення, умисно не повідомив позивача про неприйнятність даних уточнюючих розрахунків, тим самим позбавивши позивача права на бюджетне відшкодування, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що форма уточнюючого розрахунку до податкової декларації, який подається в порядку п.50.1 ст.50 ПК України, станом на час подання позивачем уточнюючих розрахунків від 25.02.2013 р. та 04.03.2013 р. була затверджена наказом Мінфіну № 1492 від 25.11.2011 року, який був чинним до 30.12.2013 року.

Відповідно до п.8 Порядку № 1492, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Згідно з пп.9.2 п.9 Поряду № 1492 податкова звітність повинна бути підписана, зокрема, фізичною особою - платником податків або його законним представником.

Пунктом 22 розділу ІІІ Порядку № 1492 встановлено, що податкова звітність, надана платником або його представником (у паперовому вигляді, поштою, засобами електронного зв'язку) та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Кодексу, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2 розділу II Кодексу.

Разом з тим, слід вказати, що пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України висуваються певні вимоги саме до податкових декларацій, про що безпосередньо зазначається у цих пунктах, а не до уточнюючих розрахунків, для яких законодавцем встановлено певну окрему форму, а відтак, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача на п.22 розділу ІІІ Порядку № 1492 в обґрунтування твердження про відсутність у Основ'янської ОДПІ підстав для прийняття у ФОП ОСОБА_4 уточнюючих розрахунків.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 розділу ІV Порядку № 1492 у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу (п.2 розділу ІV Порядку № 1492).

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників (п.3 розділу ІV Порядку № 1492).

Згідно з п.п.1-3 розділу VІ Порядку № 1492 у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення.

У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

Відповідно до п.8 Порядку № 1492 у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Між тим, колегія суддів зауважує, що поданими позивачем уточнюючими розрахунками від 25.02.2013 року та 04.03.2013 року позивачем було уточнено не числові значення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 23.1), що передбачає подачу відповідних додатків з розшифровкою нової (уточненої) суми бюджетного відшкодування, а повністю вилучено суму бюджетного відшкодування як таку, а відтак, у працівників податкового органу були відсутні і фактичні підстави вимагати від позивача подачі разом із вказаними уточнюючими розрахунками таких додатків до податкової декларації з ПДВ, як Д3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» та Д4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування».

При цьому, слід вказати, що у скарзі позивача від 05.06.2014 року та доповненнях до скарги від 07.07.2014 року, адресованих Головному управлінню Міндоходів у Харківській області, позивач не наводив доводів про те, що уточнюючі розрахунки від 25.02.2013 року та 04.03.2013 року були ним подані помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що твердження позивача про помилковість подачі уточнюючих розрахунків та безпідставність їх прийняття податковими органами не є доказом неправомірності спірного податкового повідомлення-рішення від 19.09.2014 року № , не є підставою для його скасування та не свідчить про наявність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 210224 грн.

З приводу доводів позивача про допущені відповідачем порушення процедури проведення перевірки достовірності визначення бюджетного відшкодування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.200.11 ст.200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, пунктом 200.10 статті 200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Матеріалами справи підтверджено, що податкова декларація з ПДВ, у якій було заявлено бюджетне відшкодування в розмірі 210224 грн. за червень 2012 року, була подана до Основ'янської ОДПІ 18.07.2012 року, в той час як наказ проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 було видано Основ'янською ОДПІ лише 14.02.2014 року, а перевірку проведено 03.03.2014 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія акту № 626/20-38-17-02-09/НОМЕР_2 (а.с.56-65).

Таким чином колегією суддів встановлення порушення Основ'янською ОДПІ строку проведення перевірки достовірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування, однак, ці порушення є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2014 року № , яке в подальшому було самостійно скасовано відповідачем за вказівкою ГУ Міндоходів у Харківській області, а не податкового повідомлення-рішення від 19.09.2014 року № .

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на порушення Основ'янською ОДПІ вимог п.86.8 ст.86 ПК України при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 19.09.2014 року № , з наступних підстав.

У відповідності до п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Разом з тим, позивачем не враховано, що податкове повідомлення-рішення від 19.09.2014 року № прийняте Основ'янською ОДПІ за результатами адміністративного оскарження, а відтак, строки прийняття податкового повідомлення-рішення, передбачені пунктом 86.8 ст.86 ПК України, на порушення яких посилається позивач, до спірних відносин не застосовуються.

Cлід також відмітити, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 19.09.2014 року № для позивача не створено обов'язку по сплаті грошового зобов'язання або штрафних санкцій.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що порушення строку винесення податкового повідомлення-рішення за наявності фактичних підстав для його прийняття не є підставою для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Основ'янської ОДПІ № від 19.09.2014 року та відсутність підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету на користь позивача суми бюджетної заборгованості з ПДВ у розмірі 210224 грн. колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням п.200.23 ст.200 ПК України бюджетною заборгованістю з відшкодування податку на додану вартість є суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Однак, статтею 200 ПК України визначено певні умови отримання бюджетного відшкодування.

Так, у відповідності до п.200.12 ст.2011 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п.200.13 ст.200 ПК України).

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням (п.200.15 ст.200 ПК України).

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що бюджетному відшкодуванню підлягає сума, на яку видано відповідний висновок податкового органу, в тому числі й за результатами адміністративного або судового оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_4 бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 210224,00 грн. є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки сума бюджетного відшкодування у розмірі 210224 грн., про стягнення якої просить позивач, не підтверджена ані судовим рішенням, ані висновком податкового органу.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2015р. по справі № 820/2388/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 11.09.2015 р.