Справа № 2-а-103/10
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-103/2010р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2010р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області - Гальченко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі про визнання діяння(бездіяльність та відмову) відповідача щодо нарахування і виплати щомісячної соціальної допомоги дитині війни(30% надбавки до пенсії) протиправними, зобов»язання нарахування та стягнення невиплаченої заборгованої в повному обсязі державної щомісячної соціальної 30% надбавки, що передбачена ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2008р. по 31.12.2009 р. в сумі 2464,2грн., зобовязання провести виплату з урахуванням компенсації втрати частини доходів при виплаті з урахуванням коефіцієнта інфляції , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 09.12.2009р. звернулась до Полтавського районного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі про визнання діяння(бездіяльність та відмову) відповідача щодо нарахування і виплати щомісячної соціальної допомоги дитині війни(30% надбавки до пенсії) протиправними, зобов»язання нарахування та стягнення невиплаченої заборгованої в повному обсязі державної щомісячної соціальної 30% надбавки, що передбачена ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2008р. по 31.12.2009 р. в сумі 2464,2грн., зобовязання провести виплату з урахуванням компенсації втрати частини доходів при виплаті з урахуванням коефіцієнта інфляції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. У 2006-2007 р.р. їй така допомога не виплачувалась, а в 2008-2009 р. виплачувалась в меншому ніж встановлено розмірі.

Відповідач всупереч Рішень Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. , яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік» та «Про державний бюджет України на 2009 рік», в тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. Відмова відповідача в нарахуванні допомоги до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є протиправною.

Ухвалою Полтавського райсуду від 10.12.2009р. відкрито провадження в справі, справу призначено до попереднього розгляду (а.с.9).

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує(а.с.8)

Представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяви, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає та заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.11).

Суд вирішив можливим розглянути справу в порядку письмового провадження у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.. 122 ч.3 КАС України на підставі клопотань сторін про розгляд справи у її відсутності .

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне.

Позивачка має статус «Дитини війни», що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії АА № 325688, виданого 04.04.1997р. (а.с.5) та довідкою УПСЗН Полтавської РДА (а.с.7).

Враховуючи зазначений статус позивачки, вона відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01 січня по 31 грудня 2008 року позивачці було нараховане та виплачено зазначене підвищення в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі (а.с.15).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Полтавському районі Полтавської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач -УПФУ в Полтавському районі, з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач , здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини

Відповідачами по справі заперечується, що позивачка, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачки, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на УПФУ в Полтавського районі.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати принцип верховенства права з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Ууоппє уап Оиуп V. Ноте ОґГісе (Сазе 41/74 уап Биуп V. Ноте (Жісе).

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо:

-щодо призначення пенсії;

-підготовки документів для її виплати;

-забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплати доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачці 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Крім того, відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачці доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачці виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Порушення прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду, тривало з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і припинилось лише 01.01.2008 року після внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобовязати УПФУ в Полтавському районі здійснити нарахування доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік з 1 січня по 31 грудня 2009р..

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в Полтавському районі доплати до пенсії у визначеній позивачкою грошовій сумі не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» в 2008 році виплаті підлягало такі суми доплати до пенсії:

за травень 481х30%=144,3 грн. за повний місяць. Таким чином, від вказаної суми необхідно відняти суму за 21 день, яка складає 97,75 грн., а тому з 22 по 31 травня підлягало виплаті 46,55 грн.; за червень 481х30%=144,3 грн.;

за липень 482х30%=144,6 грн.;

за серпень 482х30%=144,6 грн.;

за вересень 482х30%=144,6 грн. ;

за жовтень 498х30%=149,4 грн.;

за листопад 498х30%=149,4 грн. ;

за грудень 498х30%=149,4 грн.

А всього за 2008 рік з 22 травня по 31 грудня підлягало виплаті 1072,85 грн.

Враховуючи те, що починаючи з 01.01.2008р. проводилось нарахування та виплата доплати в розмірі 10 %, то позивачка отримала:

за травень - повністю 48,10грн., а з 22 по 31 травня сума отриманої допомоги складає 15,52грн.; за червень 48,10 грн.; за липень 48,20 грн.; за серпень 48, 20 грн.; за вересень 48,20 грн.; за жовтень 49,80 грн.; за листопад 49,80 грн.; за грудень 49,80 грн.

А всього за 2008 рік починаючи з 22 травня по 31 грудня 2008 року позивачка отримала доплату в розмірі 357 грн. 62 коп. Таким чином, сума невиплаченої доплати з 22 травня по 31 грудня 2008 року становить 715грн. 23 коп.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV). Розмір прожиткового мінімуму на 2009 рік встановлено ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008р. № 835-IV. Так, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 2009 рік встановлено у розмірі 498 грн. (з 01.01.09р. по 31.12.09р.)

Таким чином, згідно ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» в 2009 році виплаті підлягають такі суми доплати до пенсії:

Січень 498х30%=149,4 грн., Лютий 498х30%=149,4 грн., Березень 498х30%=149,4 грн.

Квітень 498х30%=149,4 грн., травень 498х30%=149,4 грн., червень 498х30%=149,4 грн.

Липень 498х30%=149,4 грн., серпень 498х30%=149,4 грн., Вересень 498х30%=149,4 грн.

жовтень 498х30%=149,4 грн., листопад 498х30%=149,4 грн., грудень 498х30%=149,4 грн.

З урахуванням отриманих коштів за 2009 рік підлягає нарахуванню позивачу допомога в сумі : 1792,8грн. 597,6грн. =1195,2 грн.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання провести виплату з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, тобто з урахуванням коефіцієнта інфляції, то суд вважає, що ця вимога заявлена обґрунтовано та не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 2 ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати » від 19 жовтня 2000 року N2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності відповідно до ст. 8 Закону з 01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтями 3, 4 Закону закріплено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно до статті 6 (абзац четвертий) Закону, компенсація виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Таким чином, оскільки соціальна допомога «Дітям війни» входить до переліку об'єктів визначених в ст. 2 ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати » від 19 жовтня 2000 року N2050-III, тому нарахування та виплата заборгованості по невиплаченій соціальній допомозі «Дітям війни» повинна здійснюватись з дотриманням вимог ст.ст. 3,4,6 Закону № 2050-III.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 6-14, 71, 122 ч.3, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі про визнання діяння(бездіяльність та відмову) відповідача щодо нарахування і виплати щомісячної соціальної допомоги дитині війни(30% надбавки до пенсії) протиправними, зобов»язання нарахування та стягнення невиплаченої заборгованої в повному обсязі державної щомісячної соціальної 30% надбавки, що передбачена ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2008р. по 31.12.2009 р. в сумі 2464,2грн., зобовязання провести виплату з урахуванням компенсації втрати частини доходів при виплаті з урахуванням коефіцієнта інфляції - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі здійснити нарахування доплати до пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати :

- за 2008 рік, починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно - 715,23 грн.

- за 2009 рік нарахуванню та виплаті підлягають такі суми доплати до пенсії з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. включно в сумі 1195,2 грн.

Нарахування та виплату суми заборгованості проводити з нарахуванням та виплатою суми компенсації втрати частини доходів, тобто з урахуванням коефіцієнта інфляції.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Полтавський районний суд Полтавської області суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, в разі відсутності на проголошенні особи, яка бере участь у справі - з дня отримання нею копії постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова надрукована суддею та є оригіналом.

Суддя :