Справа № 657/1651/15-а
Суддя: Ковальчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 657/1651/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 Каланчацький районний суд Херсонської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Ковальчук Олена Валеріївна

при секретарі Боровинській С.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в смт. Каланчак адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України про зобовязання привести довічне грошове утримання судді у відставці у відповідність до вимог закону

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати відмову Управління Пенсійного Фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо неї неправомірною та зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області провести їй перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 09.06.2015 р. відповідно до наданої довідки про судівську винагороду (з урахуванням доплати за адміністративну посаду та вислугу років).

Свої вимоги позивач мотивує слідкуючим. На підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України від 08.10.2009 року наказом № 60-о від 06.11.2009 року вона була звільнена з посади голови та судді Каланчацького районного суду у відставку, що було передбачено ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 року. Виходячи с того, що вона має стаж роботи на посаді судді більш як 25 років, її щомісячне довічне грошове утримання було нараховане вдповідно до ст.ст. 43,44 діючого на той час ЗУ «Про статус суддів» у вигляді 90 відстоків грошового утримання судді. 01.01.2012 рокувведено в дію ст. 129 ЗУ № 2453-УІ якою по новому врегульовано питання, повя»зані із судівською винагородою.

Частиною 3 ст.138 Закону України № 2453-УІ у редакції Закону України від 8 липня 2011 р.№ 3668-УІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. У ч.5 вказаної норми Закону визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФУ за рахунок Державного бюджету України. В звя»взку з цим вона звернулася до ПФУ у Каланчацькому районі з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, але їй було відмовлено. Вважає таку відмову відповідача неправомірною, оскільки у Рішенні Конституційного Суду України не робиться різниці між суддями у відставці загальних судів та суддями Конституційного Суду України. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення, є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що довічне грошове утримання відповідачу нараховується відповідно до законодавства.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

На підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України від 08.10.2009 року наказом № 60-о від 06.11.2009 року позивач була звільнена з посади голови та судді Каланчацького районного суду у відставку, що було передбачено ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 року. Виходячи с того, що вона має стаж роботи на посаді судді більш як 25 років, її щомісячне довічне грошове утримання було нараховане вдповідно до ст.ст. 43,44 діючого на той час ЗУ «Про статус суддів» у вигляді 90 відстоків грошового утримання судді. 01.01.2012 рокувведено в дію ст. 129 ЗУ № 2453-УІ якою по новому врегульовано питання, повя»зані із судівською винагородою.

За правилами частини четвертої зазначеної статті Закону № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Наведене правило було закріплене і у статті 138 Закону № 2453-VІ, згідно з частиною третьою якої у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою. У зв'язку з чим у червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адмінстрації в Херсонській області від 28.05.2015 року № 2583/4. Управлінням ПФУ у здійсненні перерахунку відмовило.

Частиною третьою статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), чинною на час виникнення спірних відносин, передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині п'ятій вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами ПФУ за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 86, 128, 159-163 КАС України, ст. 129, 138 ЗУ «Про статус суддів», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України про зобовязання привести довічне грошове утримання судді у відставці у відповідність до вимог закону задовольнити.

Відмову Управління Пенсійного Фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо ОСОБА_2 визнати неправомірною.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області провести ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 09.06.2015 р. відповідно до наданої довідки про судівську винагороду (з урахуванням доплати за адміністративну посаду та вислугу років).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Каланчацький районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_4