Справа № 2-а-5/10
Суддя: Гончарук О. Н.
Дата ухвалення: 2010-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 лютого 2010 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого судді Гончарука О.Н.,

за участю секретаря Раковець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камені-Каширському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ВДАІ (з обслуговування м.Луцька) і АТІ УДАІ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 про визнання дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

Особи, які брали участь у справі:

позивач ОСОБА_1,

установив:

У поданому до суду 11 січня 2010 року адміністративному позові позивач зазначає, що постановою відповідача від 29 грудня 2009 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн.

За цією постановою його визнано винним в тому, що 29 грудня 2009 року о 12 год. він на порушення вимог п.15.9 Правил дорожнього руху України здійснив зупинку автомобіля марки «МЕРС», номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Карпенка-Карого та Конякіна м.Луцька.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки зазначеного правопорушення не вчиняв так як вказаного дня, місці та часі він через технічний стан автомобіля включивши аварійну світлову сигналізацію здійснив його вимушену зупинку на перехресті вказаних вулиць.

Протокол та оскаржувана постанова на порушення ст.ст.33, 251, 252 КпАП України складені лише на підставі власного «враження» відповідача, у відсутності пояснень інших осіб, які були очевидцями події, без врахування його пояснень щодо обставин вимушеної зупинки.

Крім цього, при накладенні на нього адміністративного стягнення відповідачем не враховано характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь вини, майновий стан, обставин, які як помякшують так і обтяжують відповідальність.

Просить суд дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови визнати неправомірними та скасувати її.

Представником відповідача 28 січня 2010 року суду подано заперечення на позов в якому зазначено, що позивач зупинившись на перехресті, чого він сам не заперечує, чим порушив п.15.9 Правил дорожнього руху.

Доказом цього є протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання його на те, що він таку зупинку здійснив вимушено є безпідставними і такими, що нічим не підтверджені, які переслідують мету уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити, справу розглянути у його та відповідача відсутності.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач та його представник до суду не зявились.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Постановою відповідача від 29 грудня 2009 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн.

За цією постановою його визнано винним в тому, що він вказаного дня о 12 год. на порушення вимог п.15.9 Правил дорожнього руху, здійснив зупинку автомобіля марки «МЕРС», номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вулиць Карпенка-Карого та Конякіна м.Луцька.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Те, що таку дозволену згаданими Правилами зупинку ОСОБА_3 здійснив на перехресті вулиць у звязку з технічними несправностями автомобіля, він письмово вказав у складеному відповідачем протоколі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2009 року. Незважаючи на це останнім ці його твердження як при складанні згаданого протоколу так і при винесенні оскаржуваної постанови перевірені не були.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Не спростувавши тверджень ОСОБА_1 щодо вимушеної зупинки автомобіля на перехресті відповідач правомірності прийнятої постанови не доказав.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення таким доказом не є.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 11 лютого 2010 року, прізвище якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення і на якого посилається в поданих до суду запереченнях на позов представник відповідача, про надуманість тверджень позивача суд до уваги не бере, оскільки цей свідок як і відповідач є інспектором тієї ж ДПС того ж взводу ВДАІ (з обслуговування м.Луцька) і АТІ УДАІ УМВС України у Волинській області та зацікавлений в розгляді справи.

Пояснення його, рапорт з цього приводу у матеріалах адміністративної справи відсутні.

Зважаючи на зазначені обставини оскаржувану постанову слід скасувати, а адміністративну справу провадженням закрити у звязку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними задоволенню не підлягають, оскільки останній як посадова особа органу ДАІ вправі виносити постанови про притягнення до адміністративного відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Те, що при її винесенні ним неправильно було дано оцінку наявних в справі доказів, не свідчить про неправомірність його дій.

Керуючись ст.ст.9, 11, ч.2 ст.71 ст.86, ст.ст.158 - 163 КАС України, п.1 ст.247, ст.ст.287, 288, 289, 293 КпАП України, суд

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову інспектора ДПС взводу ВДАІ (з обслуговування м.Луцька) і АТІ УДАІ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 від 29 грудня 2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі заяв про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, та подачі апеляційних скарг протягом двадцяти днів після подання заяв про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий-підпис

Оригіналу відповідає

Суддя Камінь-Каширського

районного суду ОСОБА_5