Справа № 2а-1498/11/1270
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гончарова І.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року справа №2а-1498/11/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шишова О.О.

суддів Сіваченка І.В. , Дяченко С.П.

при секретарі судового засідання: Запорожцевій Г.В.

За участю:

Прокурора Кім Ж.В.

розглянувши апеляційні скарги Марківського районного центру зайнятості - робочого органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Прокурора Марківського району на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2011 р. у справі № 2а-1498/11/1270 (головуючий І інстанції Гончарова І.А.) за позовом Прокурора Марківського району Луганської області в інтересах держави в особі Марківського районного центру зайнятості - робочого органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 3882,17грн,-

В С Т А Н О В И Л А:

17 лютого 2011 року прокурор Марківського району Луганської області звернувся до суду із адміністративним позовом в інтересах держави в особі Марківського районного центру зайнятості робочого органу Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в обґрунтування якого зазначив що згідно наказу Марківського районного центру зайнятості від 19.11.2008 року № НТ081119 ОСОБА_2 було надано статус безробітного з одночасним призначенням допомоги по безробіттю. ОСОБА_3 надав відомості про те, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та пенсію не отримує. 10.08.2010 року Марківським районним центром зайнятості проведено звірення бази даних реєстрації безробітних центру зайнятості та бази даних державного реєстратора Марківської районної державної адміністрації Луганської області по внесеним в реєстр фізичним особам субєктам підприємницької діяльності. Під час перевірки було виявлено факт перебування ОСОБА_3 в базі центру зайнятості, як безробітного та в базі державного реєстратора Марківської районної державної адміністрації Луганської області, як приватного підприємця у період з 19.11.2008 року по 10.03.2009 року. Під час перебування на обліку в якості ОСОБА_3 отримав допомогу по безробіттю у сумі 3882 грн. 17 коп. Просили стягнути з ОСОБА_3 на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття отримане матеріальне забезпечення в сумі 3882 грн. 17 коп.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду у задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 виконав всі дії щодо зняття його з обліку, підприємницькою діяльністю не займався, тому правомірно отримував державну допомогу.

З постановою суду першої інстанції не погодилися Марківський районний центр зайнятості - робочий орган Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Прокурор Марківського району, та в апеляційних скаргах вказали, що оскільки ОСОБА_3 знаходився на обліку як субєкт підприємницької діяльності, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» неправомірно отримував державну допомогу. Просили скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою задовольнити їх позовні вимоги.

У удовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненнями субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України дано визначення субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000 року функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

Правовий статус центрів зайнятості визначений Законом України «Про зайнятість населення» № 803-XII від 01.03.1991 року, статтею 18 якого встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Марківський районний центр зайнятості, реалізуючи свої завдання та функції у відносинах з фізичними та юридичними особами, є органом виконавчої влади та, відповідно, субєктом владних повноважень.

Відповідно до п.5, 6 абзацу 3 частини 2 статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000 року, виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та її робочі органи контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, а також витрат за страхуванням на випадок безробіття, представляють інтереси Фонду в судових та інших органах.

Центри зайнятості населення відносяться до робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.

Згідно із статтею 25 цього Закону, держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Згідно положень статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 № 755 - IV відомості про фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Статтею 46 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

За результатами проведеної Марківським районним центром зайнятості перевірки складено акт № 3 від 12.08.2010 року, яким зафіксовано факт реєстрації ОСОБА_2 як субєкта підприємницької діяльності Марківською районною державною адміністрацією у період з 19.11.2008 року по 10.03.2009 року. Під час перебування на обліку в якості безробітного ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю у сумі 3882,17 грн.

Із довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, у звязку із чим Марківською районною державною адміністрацією проведено запис про включення відомостей про фізичну особу-підприємця від 23.09.2005 року, номер запису 0000268 та видано свідоцтво №358516.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що відповідно статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_2 неправомірно було виплачена державна допомога.

На думку колегії суддів посилання суду першої інстанції на порядок встановлений для зняття з реєстрації субєкта підприємницької діяльності а саме на Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» є помилковим, оскільки при наявності реєстрації як СПД, робочим органом Фонду загальноообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття ОСОБА_2 не було би наданий статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

З урахуванням обставин справи колегія суддів вважає можливим поновити строк звернення до суду для відновлення порушеного права.

Пунктом 3 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Ураховуючи, що суд першої інстанції зробив висновки, про відмову у задоволенні позовних вимог, та ці висновки не відповідають обставинам справи, постанова підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою позовні вимоги необхідно задовольнити.

Повний текст рішення складений 10 червня 2011 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Марківського районного центру зайнятості - робочого органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Прокурора Марківського району на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2011 р. у справі № 2а-1498/11/1270 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2011 р. у справі № 2а-1498/11/1270 скасувати.

Позовні вимоги Прокурора Марківського району Луганської області в інтересах держави в особі Марківського районного центру зайнятості - робочого органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Марківського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття суму виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 3882,17грн.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

ОСОБА_4