Справа № 2а-3416/10/0370
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2011 рокуСправа № 2а-3416/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньпаливо» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньпаливо» (далі позивач, ТзОВ «Волиньпаливо») звернулося з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції (далі відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2010 року №/0, від 10 серпня 2010 року №/1, від 08 вересня 2010 року №/2 та від 18 листопада 2010 року №/3, яким позивачу визначено податкове зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток підприємств в сумі 203602,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем в ході проведення перевірки ТзОВ «Волиньпаливо» безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо неправомірного включення товариством до складу валових витрат вартості послуг по Договору зберігання №1203/09-2 від 12.03.2009 року, укладеного із ВАТ «Дніпронафтопродукт», а також витрат на оренду АЗС та інших будівель, які не підтверджені відповідними платіжними, розрахунковими та іншими документами. Позивач вказує, що на підтвердження виконання договірних зобовязань сторони оформляли акти приймання-передачі виконаних робіт та проводили взаєморозрахунки, вказані документи були предметом дослідження в ході проведення перевірки. Вважає безпідставною вимогу податкового органу надати документи, зазначені в п.2.2.5 Договору зберігання, а саме: документи, що підтверджуєють якість товару, партії товару, що передається на зберігання, паспорти якості, сертифікати, оскільки така вимога суперечить нормам чинного законодавства України.

Позивач оскаржував складене на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення від 27 травня 2010 року №/0 в адміністративному порядку до Луцької ОДПІ, ДПА у Волинській області та ДПА України, однак його скарги за наслідками адміністративного оскарження були залишені без задоволення, та прийняті податкові повідомлення-рішення, у яких сума податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств залишена без змін.

В поданих суду письмових запереченнях проти адміністративного позову відповідач позов не визнав та вказав, що актом перевірки ТзОВ «Волиньпаливо» №2680/23-99/36394874 від 07.05.2010 року встановлено порушення позивачем п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 152701,00 грн. Зокрема, на підтвердження понесених витрат товариством не надано в ході перевірки документів згідно Договору зберігання №1203/09-02 від 12.03.2009 року, укладеного із ВАТ «Дніпронафтопродукт», що підтверджують якість товару, партії товару, що передається на зберігання, паспорти якості, сертифікати, протоколи узгодження цін на зберігання, витрати зберігача щодо страхування відповідальності за перевезення ПММ; крім того, позивачем не надано договорів оренди та суборенди АЗС і будівель з відповідними додатками, укладених з Філією №11 м.Луцька ТзОВ «НК Альфа-Нафта», яка згідно протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «НК Альфа-Нафта» №10/05 від 28.05.2009 року ліквідована, про що свідчать відомості з ЄДР. Відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просив в його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем була проведена планова виїзна перевірка ТзОВ «Волиньпаливо» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року, про що складено відповідний акт №2680/23-99/36394974 від 07.05.2010 року. В акті перевірки зафіксовано порушення позивачем за перевіряємий період, зокрема, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 152701,00 грн.

На підставі акту перевірки з врахуванням процедури адміністративного оскарження були сформовані та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення від 27 травня 2010 року №/0, від 10 серпня 2010 року №/1, від 08 вересня 2010 року №/2 та від 18 листопада 2010 року №/3, яким позивачу визначено податкове зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток підприємств в сумі 203602,50 грн.

Судом також встановлено, що між ВАТ «Дніпронафтопродукт» (Зберігачем) та позивачем (Поклажодавцем) був укладений Договір зберігання №1203/09-2 від 12.03.2009 року, відповідно до якого Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності (далі за текстом Договору Товар), які передаються Поклажодавцем, і повернути їх Поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

Згідно п.п.3.2, 3.3, 3.7 Договору зберігання оплата послуг Поклажодавцем здійснюється в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Зберігача на підставі підписаних ОСОБА_4 виконаних робіт (наданих послуг) на протязі 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання ОСОБА_4 таких ОСОБА_4. Вартість послуг зі зберігання визначається у Протоколі(ах) узгодження ціни за зберігання, який(і) є невід'ємною частиною Договору. Витрати Зберігача щодо страхування відповідальності за перевезення небезпечних вантажів залізничним транспортом та послуги щодо подачі-прибирання вагонів, та інші витрати по залізничній дорозів, а також витрати, які повязані з доставкою вантажу автомобільним транспортом, які останній несе в результаті виконання умов цього Договору, включаються в вартість послуг зі зберігання. Оплата здійснюється Поклажодавцем на підставі підписаних ОСОБА_4 виконаних робіт (наданих послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, оплата послуг зберігання товару здійснювалася позивачем відповідно до протоколів погодження ціни від 12.03.2009 року, 01.04.2009 року, 01.08.2009 року, 01.10.2009 року, 01.11.2009 року та 01.12.2009 року, а також актів здачі-приймання виконаних робіт №351 від 31.03.2009 року, №481 від 30.04.2009 року, №599 від 31.05.2009 року, №668 від 30.06.2009 року, №828 від 31.07.2009 року, №976 від 31.08.2009 року, №1137 від 30.09.2009 року, №1279 від 31.10.2009 року, №1391 від 30.11.2009 року та №1547 від 31.12.2009 року (т.1, а.с.68-78). На підтвердження здійснених взаєморозрахунків за надані послуги між позивачем та ВАТ «Дніпронафтопродукт» складений акт звірки розрахунків на 1 січня 2010 року (т.2, а.с.9). ТзОВ «Волиньпаливо» до складу валових витрат за відповідні податкові періоди віднесло витрати, здійснені на придбання вищезгаданих послуг, в загальній сумі 151816,67 грн.

Крім того, судом встановлено, що між ТзОВ «НК Альфа-Нафта» в особі директора філії №11-«Луцька» (Суборендодавцем) та ТзОВ «Волиньпаливо» (Суборендарем) були укладені наступні договори суборенди автозаправної станції: №01-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.89-90), №02-С від 10.03.2009 року(т.1, а.с.95-96), №03-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.100-101), №04-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.105-106), №05-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.110-111), №06-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.114-115), №07-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.119-120), №08-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.123-124), №09-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.128-129), №10-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.132-133), №11-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.136-137), №12-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.140-141), №13-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.148-149), №14-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.156-157), №15-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.162-163), №16-С від 10.03.2009 року (т.1, а.с.166-167), відповідно до предмету яких Суборендодавець передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування автозаправну станцію.

На підтвердження виконання вищевказаних договорів позивачем додано до матеріалів справи акти прийому-передачі майна в суборенду, протоколи погодження орендної плати, акти надання послуг, акти повернення майна з суборенди (т.1, а.с.89-252). Крім того, на підтвердження здійснених взаєморозрахунків за суборенду АЗС між позивачем та ТзОВ «НК Альфа-Нафта» складений акт звірки розрахунків за період з 01.08.2009 по 30.09.2009 (т.2, а.с.10). ТзОВ «Волиньпаливо» до складу валових витрат за відповідні податкові періоди віднесло витрати по оренді АЗС в загальній сумі 458991,33 грн.

Згідно із п.5.1 ст.5 ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпункт 5.2.1 п.5.2 ст.5 цього ОСОБА_3 визначає, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Отже, лише у пунктах 5.3 - 5.7 зазначеного вище ОСОБА_3 містяться певні обмеження щодо включення певних витрат до складу валових витрат.

Підпунктом 5.3.9 п.5.3 ст.5 ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відтак, лише повна відсутність будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, на суми витрат є підставою для не включення таких сум до складу валових витрат.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що ТзОВ «Волиньпаливо» не було надано необхідні підтверджуючі документи понесених витрат по Договору зберігання, зокрема, супровідні документи, що підтверджують якість товару, партії товару, що передається на зберігання, паспорти якості, сертифікати з врахуванням наступного.

Згідно із частиною другою статті 3 ОСОБА_3 України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до статті 1 цього ж ОСОБА_3 первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Статтею 9 зазначеного ОСОБА_3 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вищевказані норми ОСОБА_3 України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», документи, які додатково вимагав податковий орган у позивача, не є первинними документами податкового обліку, оскільки не носять відомостей про господарську операцію, а лише встановлюють якісний показник товару, що є предметом господарської операції.

Крім того, необгрунтованими є висновки відповідача про те, що товариством не було надано договорів суборенди АЗС у філії №11-«Луцька» ТзОВ «НК Альфа-Нафта». При цьому Луцька ОДПІ зазначає, що згідно протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «НК Альфа-Нафта» №10/05 від 28.05.2009 року прийнято рішення про ліквідацію відокремленого підрозділу Філії №11-«Луцька» ТзОВ «НК Альфа-Нафта» (наказ про ліквідацію від 16.06.2009 року №120), про що свідчать отримані відомості з ЄДР щодо юридичних осіб про закриття відокремленого підрозділу від 26.06.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, договори суборедни АЗС були предметом дослідження в ході адміністративного оскарження, однак не взяті податковим органом до уваги.

Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що Суборедодавцем у договорах суборенди АЗС виступала юридична особа ТзОВ «НК Альфа-Нафта» в особі директора філії №11-«Луцька», відтак ліквідація філії не тягне за собою припинення дії договору оренди, оскільки згідно ч.2 ст.781 Цивільного кодексу України договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем. Крім того, до договорів оренди 01.08.2009 року були внесені зміни, згідно яких відомості про юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін викладені в іншій редакції, зокрема, без зазначення філії №11-«Луцька» ТзОВ «НК Альфа-Нафта» та її адреси.

Луцькою ОДПІ не надано суду доказів того, що в період дії договорів суборенди АЗС контрагент позивача ТзОВ «НК Альфа-Нафта» припинило свою діяльність, про що внесено відповідні відомості у ЄДР.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правомірним віднесення позивачем до складу валових витрат вартість наданих ВАТ «Дніпронафтопродукт» послуг та витрат по оренді АЗС у ТзОВ «НК Альфа-Нафта», оскільки вказані витрати підтверджені товариством відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, що були досліджені в ході з'ясування обставин у справі по суті.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, а викладені в акті перевірки висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині неправомірного віднесення до складу валових витрат вартості наданих послуг зберігання ПММ та витрат по оренді АЗС не знайшли свого підтвердження. Відтак, прийняті за наслідками перевірки та в подальшому за наслідками адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ є неправомірними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ОСОБА_3 України «Про оподаткування прибутку підприємств», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції від 27 травня 2010 року №/0, від 10 серпня 2010 року №/1, від 08 вересня 2010 року №/2 та від 18 листопада 2010 року №/3.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 26 січня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_5Плахтій