Справа № 2а-18310/10/0570
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року справа №2а-18310/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: Шишова О.О.

суддів Сіваченка І.В., Дяченко С.П.

при секретарі судового засідання Запорожцевій Г.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі № 2а-18310/10/0570

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій»

до Східної митниці

про визнання дій такими, що суперечать чинному законодавству,

визнання недійними карток відмови, скасування рішення про

визначення митної вартості товарів

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ТОВ «Меркурій» звернулося з адміністративним позовом до Східної митниці, в якому просили суд визнати недійсними картки відмови № 700000005/2009/200062 від 04.09.2009 року, № 700000005/9/200073 від 28.09.2009 року. Скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 700000024/2009/000352/1 від 02.07.2009 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність підстав для застосування резервного метода при визначенні митної вартості товару та неправомірність прийняття відповідачем спірних карток відмови та рішення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі № 2а-18310/10/0570 відмовлено в задоволені позову.

З постановою суду не погодилось ТОВ «Меркурій» та зазначило, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були порушені норми матеріального права. В апеляційній скарзі вказали, що суд першої інстанції неправомірно відмовив позивачу в задоволені позову вважаючи, що дії посадових осіб були правомірні. Зазначили, що вони довели доказами вартість товару, Східна митниця навпаки не довела необгрунтованість заявленої ними ціни, тому просили суд задовольнити апеляційну скаргу скасувати постанову суду першої інстанції задовольнив їх позовні вимоги.

У судовому засіданні представник Східної митниці заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення, зробив висновок про правомірність дій посадових осіб митниці. Просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

22 травня 2009 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Терцет» (Росія) як продавцем був укладений зовнішньоекономічний контракт № 22/05-09, предметом якого є продаж продукції в асортиментів, кількості та за цінами, які узгоджені сторонами в Специфікаціях, що є невідємною частиною даного контракту.

28 серпня 2009 року між сторонами зазначеного контракту складена Специфікація № 2 на продукцію переклазові вироби П91-1-2 у кількості 20 тн. на загальну суму 160000 рос. руб.

17 вересня 2009 року між сторонами зазначеного контракту складена Специфікація № 3 на продукцію переклазові вироби П91-1-2 у кількості 20 тн. на загальну суму 160000 рос. руб.

Позивач подав відповідачу для митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, за вищенаведеними специфікаціями, 04 та 28 вересня 2009 року вантажні митні декларації (надалі - ВМД) для оформлення імпорту вантажу: переклазові вироби у кількості по 19,390 тн. за кожною ВМД, вартість яких склала 155120 рос. руб.

Для підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу до вищенаведених ВМД контракт від 22 травня 2009 року, специфікації № 2 та № 3, рахунки-фактури (інвойси), міжнародні товарно-транспортні накладні, фітосанітарні сертифікати, сертифікат про походження товару, довідки про проведення валютних цінностей.

За наслідком розгляду ВМД інспектором Східної митниці були складені та вручені декларанту позивача картки відмови в прийняті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 04 вересня 2009 року № 700000005/2009/200062 та від 28 вересня 2009 року № 700000005/9/200073 з визначенням того, що ВМД від 04 та 28 вересня 2009 року не можуть бути прийняті (товари не підлягають митному оформленню) з причин: неподання митному органу документів згідно вимог пункту 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 та пункту 2 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20 квітня 2005 року за № 439/10719, а саме рішення митного органу про визначення митної вартості товару від 02 липня 2009 року № 700000024/2009/000352/1.

Спірними картками зазначено, що митне оформлення може бути здійснено за умови подання до митного оформлення ВМД, заповненої з урахуванням рішення від 02 липня 2009 року та зазначення про це в графі 44 ВМД.

Спірні рішення про визначення митної вартості товару прийняті відповідачем 02 липня 2009 року за № 700000024/2009/000352/1. Як вбачається з декларації митної вартості від 02 липня 2009 року у позивача відповідачем витребовувалися додаткові документи для підтвердження митної вартості товару відповідно до вимог пункту 11 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766. Декларант позивача 02 липня 2009 року був ознайомлений із переліком витребуваних документів та здійснив відмітку, що «надання додаткових документів не є доцільним, оскільки, згідно ПКМУ № 1766 від 20.12.2006 (п. 7, 8), митну вартість підтверджено наданими документами». Джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості є постанова Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, постанова Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 339, та рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Згідно з ціновою інформацією ЄАІС ДМСУ переклазові вогнетривкі вироби мають ціну 0,50 дол. США за кг, тоді як позивачем заявлена митна вартість товару на рівні 0,31 дол. США за кг.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова декларація - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу). Тобто, митна та податкова декларації не є тотожними документами. Так, вантажна митна декларація є підставою для початку митного оформлення товару, який переміщується через державний кордон, та здійснення комплексу заходів контролю з боку митних органів з метою перевірки відомостей, заявлених декларантом у вказаному документі.

Стаття 1 Митного кодексу України передбачає, що митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Відповідно статті 259 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через кордон України є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. У відповідності до вимог частини 4 статті 260 цього Кодексу методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом. На підставі статті 262 Кодексу митна вартість товару та метод її визначення заявляються митному органу декларантом шляхом подання митної декларації.

Вантажна митна декларація письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів. Таке значення наведене в пункті першому Положення про вантажну митну декларацію, яке затверджене відповідно до статей 81, 86 Митного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 року № 574. Картка відмови є рішенням митниці як субєкту владних повноважень, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобовязаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою КМУ від 20 грудня 2006 року № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Східною митницею зазначається про неподання позивачем повного переліку документів, передбачених саме пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314, на вимогу митного органу декларантом подаються й інші документи, потрібні для здійснення митного оформлення, подання яких визначено законодавством України.

Згідно з пунктом 11 цього Порядку для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для їх підтвердження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 відповідно до статей 262 і 264 Митного кодексу України (надалі - Порядок).

Пунктом 2 даного Порядку передбачене визначення митної вартості товарів, як сукупність дій, які вчинюються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобовязаний подати додаткові документи. Відповідно до абзацу другого даного пункту посадова особа митного органу у графі 2 «для відміток митниці» декларації митної вартості (що є окремим документом) робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складанням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Термін подання додаткових документів становить 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх надання, та за мотивованою заявою декларанта такий строк може бути продовжено. З урахуванням цього, відповідно до пункту 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовляється від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Позивач під час здійснення митного оформлення імпортованого ним товару керувався першим методом. Разом з тим, на вимогу митного органу позивач не надав додаткових підтверджуючих документів, як це передбачено статтею 249 Митного кодексу України та пунктом 11 Порядку № 1766, та не вжив заходів щодо спростування обґрунтованих сумнівів митного органу щодо задекларованої ціни, що обумовило визначення митним органом митної вартості товару за шостим методом та прийняття відповідного рішення про визначення митної вартості товару 02 липня 2009 року за ВМД, поданої 02 липня 2009 року. Суд зазначає, що у ВМД, поданих позивачем 04 та 28 вересня 2009 року виробником товару визначений ВАТ «Комбінат «Магнезит», однак, зокрема, калькуляція фірми-виробника товару, позивачем митному органу надана не була.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно зазначив, що необхідність надання додаткових документів була обумовлена тим, що постачальником товару до позивача було підприємство, яке не є виробником даної продукції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо правомірності витребування відповідачем додаткових документів, оскільки вказаними вище нормами діючого законодавства вимагається від імпортера товарів наявність підтверджуючих документів саме на момент заповнення митної декларації та проведення митного оформлення імпортованого товару. Крім того, зазначене передбачає можливість проведення консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що останній не приймає посилання позивача стосовно неможливості застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, оскільки відповідно до статті 7 Митного Кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, виданих на основі та на виконання Конституції України, цього Кодексу та законів України, тобто Постанова КМУ № 1766, як і інші нормативно-правові акти (накази Держмитслужби, прийняті відповідно до вимог законодавства та зареєстровані в Міністерстві юстиції Україні) підлягають обовязковому застосуванню і виконанню як з боку посадових осіб митних органів, так і з боку декларантів.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням наявності факту відмови декларанта позивача надати додаткові документи митному органу на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач в порядку частини 2 статті 71 КАС України довів правомірність своїх дій та прийнятого рішення про визначення митної вартості товарів від 02 липня 2009 року. З огляду на правомірність рішення від 02 липня 2009 року, у суду відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій»на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі № 2а-18310/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі № 2а-18310/10/0570 залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_3