Справа № 640/11386/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р. Справа № 640/11386/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Калитки О. М. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015р. по справі № 640/11386/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної пенсії державного службовця,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м.Харкова (далі по тексту - УПФУ в Київському районі м.Харкова), в якому просила суд: визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні донарахування до раніше призначеної їй пенсії державного службовця з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошову винагороду та компенсації за невикористану відпустку; зобов'язати відповідача здійснити нарахування їй пенсії державного службовця згідно з довідкою про складові заробітної плати за 2004-2006 роки від 05.03.2015р. № 05-01-40/66, в яку включено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та премії згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 268 від 09.03.2006, премій до держаних, професійних свят та ювілейних дат, також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати, виплати, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212 «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків»; стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат з 2014р. до часу прийняття рішення суду за цим позовом.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року по справі №640/1186/15-а в позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м.Харкова про визнання неправомірними відмови у здійсненні донарахування до раніше призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошову винагороду та компенсації за невикористану відпустку та про зобов'язання здійснення перерахунку , стягнення сум заборгованості пенсії за період з 26 грудня 2014 року - відмовлено.

В інший частині позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року по справі №640/1186/15-а та прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні, з посиланням на ст.ст.33, 37 Закону України "Про державну службу", вказує на те, що в пенсійний орган нараховувались внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування з надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошову винагороду та компенсації за невикористану відпустку, а тому повинні бути враховані під час обчислення її пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Отже, вважає, що пенсія їй виплачується з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вищевказані виплати пенсійним органом не враховуються. Крім того, стверджує, що судом невірно застосовано норми ст..99, 100 КАС України, оскільки про порушення своїх прав позивач дізналась 12.03.2015 року, а тому перерахунок її пенсії має бути проведений х 12.09.2014 року. Таким чином, не погоджується з рішенням суду першої інстанції, яке вважає винесеним при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав клопотання з проханням перенести розгляд справи у зв`язку із зайнятістю представника управління в іншому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, враховуючи те, що відповідач не повідомив про причини неможливості прибуття до суду свого представника в судове засідання та не позбавлений можливості направити іншого представника, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником відповідача, з метою дотримання строків розгляду адміністративної справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а розгляд справи слід провести у відсутність представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Київському районі як пенсіонер з 2006 року.

В 2006 році позивачу було призначено пенсію державного службовця за віком.

12.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до УПФ України в Київському районі із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат, а саме індексації , матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразових премій до державних та професійних свят з грудня 2006 року. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 надала довідку №05-01-40/66 від 05.03.2015 року про складові заробітної плати, до якою включені доплати за високі досягнення в праці, премії до професійних свят, грошові винагороди, матеріальна допомога, індексація.

Відповідно до рішення комісії відділу з призначення пенсії УПФ України в Київському району м.Харкова №52 від 22.06.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії .

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням доплат за високі досягнення в праці, премії до професійних свят, грошової винагороди, матеріальної допомоги, індексації за період з 2014 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними відмови у здійсненні донарахування до раніше призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошову винагороду та компенсації за невикористану відпустку та про зобов`язання здійснення перерахунку , стягнення сум заборгованості пенсії за період з 26 грудня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії позивачу, діяв правомірно, з дотриманням норм чинного пенсійного законодавства України.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги до 26 грудня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог ОСОБА_1 до 26 грудня 2014 року без розгляду, виходячи з наступного.

Статтями 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано та встановлено правила щодо строків звернення до суду та наслідків їх пропуску в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у 2006 році позивачу було призначено пенсію державного службовця за віком. При цьому, позивачем, надавалися до Пенсійного фонду України довідки про заробіток для призначення пенсії (а.с. 10-13).

Однак при визначені складової заробітної плати для нарахування пенсії відповідачем не було враховано усі види заробітку, на які відповідно до законодавства нараховувалися страхові внески.

Слід відмітити, що як вбачається з матеріалів справи, порушення, на думку позивача, прав останньої в частині нарахування та виплати пенсії відбувалося періодично - кожного місяця при отриманні пенсії, починаючи з 2014 року, а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач була обізнана про порушення її прав та мала змогу звернутись до суду за їх захистом.

Однак, до суду з позовом ОСОБА_1 звернулась лише 26.06.2015 року, що підтверджено штампом вхідної кореспонденції Київського районного суду м. Харкова.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач звернувся до суду, порушивши при цьому процесуальні строки для звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до суду, отже відсутні підстави для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення позивачу строку для звернення до суду до 26.12.2014 року.

Частиною 1 статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (26.06.2015 року), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, період, за який позивач просить суд захистити його права ( 2014 рік), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк позовної давності позивачем пропущено, а тому позов має були залишений без розгляду до 26.12.2014 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними відмови у здійсненні донарахування до раніше призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_1 з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошову винагороду та компенсації за невикористану відпустку та про зобов`язання здійснення перерахунку , стягнення сум заборгованості пенсії за період з 26 грудня 2014 року, з огляду на наступне.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності до ст. 2 Закону №108/95-ВР, до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 33 Закону України № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведені положення, колегія суддів вказує на те, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13.01.2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

У відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 33, 37 Закону № 3723-XII в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Так, колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії, відповідає практиці Верховного Суду України з розгляду спорів цієї категорії та є наслідком правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, перевагу надано спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"), а не законам України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" та від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", які щодо спірних відносин є загальними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування для вирішення спірних правовідносин спеціальних норм, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме: ст. 41 Закону України від 09.07.2003р "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії позивачу суми надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошової винагороди та компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, правомірність своїх дій щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошової винагороди та компенсації за невикористану відпустку, належним чином не довів.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнати неправомірною відмову пенсійного органу у здійсненні донарахувань до раніше призначеної позивачу пенсії державного службовця з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошової винагороди та компенсації за невикористану відпустку та зобов`язати УПФУ в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідки №05-01-40/66 від 05.03.2015 року, в яку включено надбавку за високі досягнення у праці, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати, грошову винагороду, за період з 26.12.2014 року, у урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року по справі №640/1186/15-а в частині відмови у задоволенні позовних вимог, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року по справі №640/11386/15-а скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова у здійсненні донарахувань до раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, грошової винагороди та компенсації за невикористану відпустку.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідки №05-01-40/66 від 05.03.2015 року, в яку включено надбавку за високі досягнення у праці, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати, грошову винагороду, за період з 26.12.2014 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Калитка О.М. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 01.09.2015 р.