Справа № 820/1519/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/1519/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

Приходько І.В.

Бухтіярової І.О.

Лосєва А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2013 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р.

у справі № 820/1519/13-а

за позовом Комунального підприємства Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі»

до Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р. в частині задоволених позовних вимог і прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, надав клопотання про слухання касаційної скарги за відсутності його представника.

Представники сторін в судове засідання 09.09.2015 р. не з’явились, справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 13.08.2012 р. по 13.09.2012 р. та з 17.09.2012 р. по 02.10.2012 р. посадовими особами ДПІ у Балаклійському районі Харківської області на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб’єктів господарювання була проведена документальна планова перевірка КП «Балаклійські теплові мережі» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом податків та зборів за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2012 р., дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2012 р., за результатами якої складено акт від 09.10.2012 р. № 717/22-047/34328904 відповідно до висновків якого перевіряючими були встановлені порушення позивачем, зокрема, вимог підпункту 5.3.5 пункту 5.3 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищило валові витрати за період з 01.01.2011 р. по 01.03.2011 р. всього у сумі 922 851,25 грн.; перевіркою повноти визначення податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 15.02.2011 р. по 31.12.2011 р. встановлено його завищення на суму 119 534 грн.; - пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, як внаслідок безпідставно включено до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані ТОВ «Геоспецсервіс»; - підпунктів 14.1.16, 14.1.191, 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 137.2.2 пункту 137.2 статті 137, пункту 138.4 статті 138, у зв’язку з чим завищені витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування у сумі 4 287 565 грн. у зв’язку з невірним відображенням у витратах що враховуються при визначені об’єкта оподаткування (податкової звітності) частини витрат відповідно якої отримано доход від реалізації послуг.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходили з наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, у перевірений податковим органом період, позивачем, в межах своєї господарської діяльності, було укладено ряд правочинів підряду зі своїм контрагентом-виконавцем ТОВ «Геоспецсервіс».

В матеріалах справи в повному об’ємі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об’єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Також, як сліду з акту перевірки, відповідачем було встановлено безпідставне завищення позивачем витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування у сумі 4 287 565 грн. у зв'язку з невірним відображенням у витратах що враховуються при визначені об'єкта оподаткування (податкової звітності) частини витрат відповідно якої отримано доход від реалізації послуг.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу реалізованої продукції в період їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Таким чином, Податковий кодекс України, пов’язує витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг з доходами від реалізації таких товарів (надання послуг, виконання робіт), в момент переходу права власності на такий товар (складання акта або іншого документа, який підтверджує виконання робіт або надання послуг).

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» - доходом є (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов'язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Пунктом 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» визначено, що витрати, які не можливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункту 137.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті. Зокрема, підпунктом 135.5.10 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що інші доходи включають суми дотацій, субсидій, капітальних інвестицій із фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отримані платником податку.

Згідно пункту 137.2 статті 137 Податкового кодексу України доходом у разі отримання коштів цільового фінансування з фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування або бюджетів визнається цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов витрачання таких коштів на виконання в майбутньому певних заходів - з моменту його фактичного отримання

За таких обставин та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р. у справі № 820/1519/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

(підпис)

І.В. Приходько

Судді:

(підпис)

І.О. Бухтіярова

(підпис)

А.М. Лосєв