Справа № 187/1249/15-а
Суддя: Іщенко І. М.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 187/1249/15-а
У Х В А Л А

"07" вересня 2015 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., розглянувши, у відсутності осіб, які беруть участь у справі, подання державного виконавця про заміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 2а/0187/21/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по щорічній разовій допомозі на оздоровлення за 2014 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії,

В С Т А Н О В И В :

01.09.2015 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду із поданням про необхідність зміни способу і порядку виконання постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року, на підставі якої видано виконавчий лист року № 187/858/14-а від 25.12.2014, що знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень та який частково виконаний, а саме: нарахована недоплачена сума у розмірі 4782,00 грн, в частині із зобов'язати Управління соціального захисту населення Петриківської РДА виплатити ОСОБА_1. на стягнути з Управління соціального захисту населення Петриківської РДА на користь ОСОБА_1. нараховану суму у розмірі 4782,00 грн та розглядати заяву у відсутності державного виконавця.

Представник заявника за довіреністю - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області Соловей О.О., у судове засідання не з'явився.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Петриківської РДА в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України не прибуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши письмові матеріали справи, суд вважає, що подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Петриківським районним судом Дніпропетровської області 21 липня 2014 року винесено постанову по справі № 187/858/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по щорічній разовій допомозі на оздоровлення за 2014 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії.

Адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1. допомоги на оздоровлення за 2014 рік як особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії 3-ї групи інвалідності у розмірах менших, ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму за щорічною разовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії 3-ї групи інвалідності у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.12.1991 року, де розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2014 року залишено без змін.

Постанова суду вступила в законну силу.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 № 46495539 від 14.02.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-0187/21/14 виданого 25.12.2014 року Петриківським районним судом про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Петриківської РДА перерахувати та виплатити ОСОБА_1. недоплачену суму за щорічною разовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії 3-ї групи інвалідності. Надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого документу протягом 6-ти днів з моменту отримання даної постанови або оголошення її змісту (а.с. 6).

Управлінням соціального захисту населення Петриківської РДА проведено перерахунок державної допомоги ОСОБА_1., яка склала 4872,00 грн, з неї виплачено станом на 13.03.2015 року 90,00 грн, до виплати залишилась сума в розмірі 4782,00 грн, що підтверджується копією довідки Управління соціального захисту населення Петриківської РДА № 269 від 13.03.2015 року (а.с. 8).

Статтею 124 Конституції України встановлено, що рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями ст. 129 Конституції У країни.

Тому питання про своєчасність виконання судових рішень, що набрали законної сили або допущені до негайного виконання має виключно важливе значення для авторитету судової влади в державі. Безперечно, завдання судочинства не виконується, якщо не виконується судове рішення.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 04.11.2010 року № 2677-VІ, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Стаття 263 КАС України передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного Бюджету України.

Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про Державний Бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

06.07.2011 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету», якою встановлені розміри виплат вказаній категорії громадян. Постанова набрала законної сили 23.07.2011.

26.12.2011 Конституційним Судом України прийнято рішення № 20-рп/2011, яким визнано конституційним пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 № 3491-VІ.

На кожен наступний місяць після здійснення перерахунку на додаткову відомість за рішеннями суду формуються доплати за минулий період, виплата за якими буде проведена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

У відповідності до рішення Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року по справі № 1-42/2011, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Кабінет Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп Конституційний суд зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Конституцією України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України про його виконання. Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової і податкової політики.

Рішенням Конституційного Суду України № З-рп/2012 від 25.01.2012 року установлено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок і розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № З-рп/2012 від 25.01.2012 по справі № 1-11/2012, повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону, пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступає орган державної влади. Відсутність належних бюджетних асигнувань або коштів та відсутність відповідних процедур, які б дозволяли забезпечити фінансування одразу ж, як тільки постала проблема відповідних виплат, призводить до невиконання або тривалого виконання судових рішень.

Такі обставини встановлені і Європейським судом з прав людини. Так, рішенням Європейського суду з прав людини «Войтенко проти України» визнано, що виконання рішення про стягнення коштів з державної установи могло бути здійснено лише за умови, якщо б такі витрати були попередньо передбачені у законі про державний бюджет. Причина невиконання судового рішення про стягнення коштів з державної установи полягає саме у відсутності відповідних законодавчих заходів, які б забезпечували виконання цього рішення, а не у бездіяльності органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов Європейський суд у справі «Ромашов проти України». Зокрема Суд зазначив, що виконання у відношенні державного органу може бути здійснене лише в тому випадку, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Факти справи свідчать про те, що виконанню відповідного судового рішення перешкоджала саме відсутність законодавчих заходів, а не неналежне виконання своїх обов'язків державними виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, встановлено відсутність бездіяльності органу державної виконавчої служби при виконанні рішень про стягнення коштів з бюджетної установи за відсутності відповідних бюджетних асигнувань.

Рішення Європейського суду свідчать, що у багатьох випадках причиною невиконання рішень національних судів була саме відсутність коштів або належного бюджетного фінансування, включаючи відсутність відповідних процедур забезпечення фінансування, як тільки виявляється проблема з виплатою. У цьому зв'язку Європейський суд наголошував, що держава не може посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання рішень національних судів, винесених проти неї, її органів та установ, а також підприємств, якими вона володіє або які контролює.

З метою вирішення питання щодо виконання рішень судів у відношенні державних органів Кабінетом Міністрів України розроблено та подано проекту Закону України "Про гарантії держави щодо виконання рішень суду", у зв'язку із низкою рішень, винесених щодо України Європейським судом з прав людини (далі - Європейський суд), і. зокрема, пілотним рішенням у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" N 40450/04 (974_479), рішення від 15 жовтня 2009 року.

У Коментарі Департаменту «в питань виконання рішень Європейського суду з прав людини Комітету Міністрів Ради Європи, щодо проекту Закону України "Про гарантії держави щодо виконання рішень суду", Страсбург, 16 березня 2011 року відзначено, що законодавчо закріплене зобов'язання держави виконати рішення суду в разі його невиконання боржником є дуже позитивним аспектом.

Так, з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Також 06.02.2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пунктом 3. Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 15 квітня 2013 р. № 267, до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, внесено зміни, а саме: пункт 25 доповнено абзацом такого змісту: «У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми".

Пункт 33 викладено в такій редакції: У разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника».

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного Суду України від 13.06.2013 року № 846/12/13-13 зазначено, що зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. У категорії справ пов'язаних із соціальними виплатами, зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобов'язання здійснити виплати на стягнення цих виплат.

Таким чином, враховуючи зазначене та приймаючи до уваги приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (в редакції постанови КМУ від 30.01.2013 року № 45), згідно яких виконання рішення про стягнення коштів вказаних бюджетів або боржників здійснюється на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства в порядку черговості надходження таких документів з вимогою, саме про стягнення певних коштів, що є винятковими обставинами, за яких суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення в рамках створеного державою механізму «гарантії держави щодо виконання судових рішень», і беручи до уваги розмір заборгованості боржника перед стягувачем та той факт, що Управлінням соціального захисту населення Петриківської РДА не надано суду доказів, що присуджена сума 4782,00 грн за рішенням суду заявнику не була нарахована, суд приходить до висновку, що дане подання піддягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 263 КАС України, ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області № 187/858/14-а від 21 липня 2014 року - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови суду від 21 липня 2014 року № 187/858/14-а в частині із зобов'язати Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму за щорічною разовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії 3-ї групи інвалідності у розмірах менших, ніж передбачено ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше зробленої часткової виплати, де згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 19.12.1991 року, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, на

стягнути з Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму за щорічною разовою допомогою на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії 3-ї групи інвалідності у розмірах менших, ніж передбачено ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше зробленої часткової виплати, де згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 19.12.1991 року, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати у розмірі 4782,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5 денний строк з дня одержання її копії.

Суддя:І. М. Іщенко