Справа № 804/5543/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2015 рокусправа № 804/5543/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі № 804/5543/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.04.2015 року звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 223480,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 55870 грн.. Позивач вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, безпідставними та необґрунтованими, а тому винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» є юридичною особою ( ), знаходиться за адресою: 49101, м.Дніпропетровськ, Кіровський район вул..Войцеховича, будинок 53 (а.с.65 т.1).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України, є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

В період з 19.02.2015 року по 25.02.2015 року ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ «Тонвей Консалт» (), ТОВ «Криниця 2007» () за період вересень 2014 року, ТОВ «Компанія «Енергомаш» (), ТОВ «Нафтопорт» (), ТОВ «Завод Титан» () за період жовтень 2014 року, за результатами якої 26.02.2015 року складено акт № 399/04-65-22-03/25020015 (а.с.14-46 т.1).

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення:

- пунктів 198.1, 198.2, 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого, занижено податок на додану вартість в розмірі 223480,00 грн., в тому числі: за вересень 2014 року у розмірі 85986,00 грн., за жовтень 2014 року у розмірі 137494,00 грн.;

- п.180.1 ст.180, п. 185.1 ст.180, п.186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, ст.198 ПК України, у звязку з чим, неможливо підтвердити реальність здійснення операцій.

На підставі акту перевірки податковим органом 18.03.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 223480,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 55870 грн. (а.с.48 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що складені акти виконаних робіт не містять змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції, яка була виконана та надана контрагентами позивача ТОВ «Тонвей Консалт», ТОВ «Криниця 2007», ТОВ «»Компанія «Енергомаш» та ТОВ «Нафтопорт», не відображено які витрати були понесені за результатами наданих послуг з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів (відсутні звіти, калькуляція наданих послуг), позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що виключає можливість оцінки подальшого використання наведених послуг у господарській діяльності позивача. Крім того, судом першої інстанції з посиланням на ст. 44 ПК України не прийняті до уваги надані представником позивача в судове засідання копії документів, у звязку з тим, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення звітності та при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки позивача. У звязку з вказаним у ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» відсутнє право на формування податкового кредиту по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від його контрагентів періоди, яки перевірялись, а тому податкове повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року винесено правомірно та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів, як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких, є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що основними видами діяльності ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» являються в тому числі: виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; установлення та монтаж машин і устаткування (а.с. 56 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Тонвей Консалт» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №84, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1, додаткова угода від 26.09.2014 року. Вартість послуг за договором становить 286865,00 грн., в тому числі ПДВ 47809,33 грн. (а.с.152-154, 155-156 т.1, а.с.152-153 т.2).

На підтвердження виконання цього договору позивачем надано акти прийому-передачі обладнання від 26.09.2014 року, від 28.09.2014 року, від 29.09.2014 року, від 30.09.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ТК000000059 від 26.09.2014 року, №ТК000000060 від 27.09.2014 року, №ТК000000061 від 28.09.2014 року, №ТК000000062 від 29.09.2014 року, №ТК000000063 від 30.09.2014 року; рахунки на оплату №59 від 26.09.2014 року, №60 від 27.09.2014 року, №61 від 28.09.2014 року, №62 від 29.09.2014 року, № 63 від 30.09.2014 року, протоколи іспитів генераторної установи (а.с. 162-167, 169-170, 172-173, 175 -176, 178-179 т.1, а.с.154- 174 т.2).

У вересні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Тонвей Консалт» наступні податкові накладні: №54 від 26.09.2014 року, № 55 від 27.09.2014 року, № 56 від 28.09.2014 року, № 57 від 29.09.2014 року, № 58 від 30.09.2014 року (а.с.168, 171, 174, 177, 180 т.1).

При цьому перелік та кількість дизельних та бензинових генераторів, зазначених в додатку № 1 до договору про надання послуг №84 відповідає переліку та кількості дизельних та бензинових генераторів, зазначених в актах прийому-передачі обладнання та в актах здачі-приймання робіт.

Оплата за вказаним договором проведена у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням № 841 від 05.11.2014 року в сумі 286865,00 грн., в тому числі ПДВ 47809,33 грн. (а.с. 181 т.1).

Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25.09.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ПП «Криниця 2007» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №151/14, за умовами якого виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких вказана в додатку №1, додаткова угода від 26.09.2014 року. Вартість послуг за договором становить 229062,00 грн., в тому числі ПДВ 38177,00 грн. (а.с.201-203, 204-205 т.1, а.с. 135-136 т.2).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано акти прийому-передачі обладнання від 25.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 29.09.2014 року, від 27.09.2014 року, від 30.09.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №КР000001200 від 26.09.2014 року, №КР000001201 від 27.09.2014 року, №КР000001202 від 29.09.2014 року, №КР000001203 від 30.09.2014 року; рахунки на оплату від 26.09.2014 року, від 27.09.2014 року, від 29.09.2014 року, від 30.09.2014 року, проколи іспитів генераторної установи (а.с.187-189, 191-192, 194-195, 197-198, 206 -211 т.1, а.с.137-151 т.2).

У вересні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ПП «Криниця 2007» наступні податкові накладні: № 104 від 26.09.2014 року, № 105 від 27.09.2014 року, № 106 від 29.09.2014 року, № 107 від 30.09.2014 року (а.с.190, 193, 196, 199 т.1).

При цьому перелік та кількість дизельних та бензинових генераторів, зазначених в додатку № 1 до договору про надання послуг №151/14 відповідає переліку та кількості дизельних та бензинових генераторів, зазначених в актах прийому-передачі обладнання та в актах здачі-приймання робіт.

Оплата за вказаним договором проведена у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням № 800 від 24.10.2014 року в сумі 229062,00 грн., в тому числі ПДВ 38177,00 грн. (а.с. 200 т.1).

Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Нафтопорт (виконавець) було укладено договір про надання послуг №28/14, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1, додаткова угода від 16.10.2014 року. Вартість послуг за договором становить 390673,20 грн., в тому числі ПДВ 65112,20 грн. (а.с.217-219, 220-221, 117-118 т.1).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано акти прийому-передачі обладнання від 16.10.2014 року, від 17.10.2014 року, від 30.10.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №171 від 17.10.2014 року, №172 від 20.10.2014 року, №173 від 22.10.2014 року, №174 від 23.10.2014 року, №175 від 24.10.2014 року, №176 від 28.10.2014 року, №177 від 30.10.2014 року; рахунки на оплату № 171 від 17.10.2014 року, №172 від 20.10.2014 року, №173 від 22.10.2014 року №174 від 23.10.2014 року №175 від 24.10.2014 року, №176 від 28.10.2014 року №177 від 30.10.2014 року, протоколи іспитів генераторної установи (а.с.222-227, 229-230, 232-233, 235-236, 238-239, 241-242, 244-245 т.1, а.с. 119 -134 т.2).

У жовтні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Нафтопорт» наступні податкові накладні: №164 від 17.10.2014 року, № 165 від 20.10.2014 року, №166 від 22.10.2014 року, №167 від 23.10.2014 року, №168 від 24.10.2014 року, №169 від 28.10.2014 року, №170 від 30.10.2014 року ( а.с. 228, 231, 234, 237, 240, 243, 246 т.1)

При цьому перелік та кількість дизельних та бензинових генераторів, зазначених в додатку № 1 до договору про надання послуг №28/14 відповідає переліку та кількості дизельних та бензинових генераторів, зазначених в актах прийому-передачі обладнання та в актах здачі-приймання робіт.

Оплата за вказаним договором проведена у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями № 653 від 28.11.2014 року, № 711 від 12.12.2014 року, № 55 від 14.01.2015 року на загальну суму 390673,20 грн., в тому числі ПДВ 65112,20 грн. (а.с. 247 - 249 т.1).

Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 року між ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» (замовник) та ТОВ «Компанія «Енергомаш» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №12У, за умовами якого, виконавець зобовязується виконувати на замовлення замовника послуги з передпродажної підготовки дизельних та бензинових генераторів, перелік та кількість яких, вказана в додатку №1 та додаткова угода від 06.10.2014 року. Вартість послуг за договором становить 434290,00 грн., в тому числі ПДВ 72381,67 грн. (а.с.1-3, 4-5, 96-97 т.2).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано акти прийому-передачі обладнання від 03.10.2014 року, від 04.10.2014 року, від 08.10.2014 року, від 14.10.2014 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №163 від 05.10.2014 року, №164 від 06.10.2014 року, №165 від 07.10.2014 року, №166 від 08.10.2014 року, №167 від 09.10.2014 року, №168 від 10.10.2014 року, №169 від 13.10.2014 року, №170 від 14.10.2014 року; рахунки на оплату №166 від 05.10.2014 року, №167 від 06.10.2014 року, №168 від 07.10.2014 року, №169 від 08.10.2014 року, № 170 від 09.10.2014 року, №171 від 10.10.2014 року, № 172 від 13.10.2014, №170 від 14.10.2014 року, протоколи іспитів генераторної установи (а.с.6-11, 13-14, 16-17, 19-20, 22-23, 25-26, 28-29, 31-32, 98-116 т.2).

У жовтні 2014 року ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Компанія «Енергомаш» наступні податкові накладні: №158 від 05.10.2014 року, № 159 від 06.10.2014 року, № 160 від 07.10.2014 року, № 161 від 08.10.2014 року, № 162 від 09.10.2014 року, № 163 від 10.10.2014 року, № 164 від 13.10.2014 року, № 165 від 14.10.2014 року (а.с.12, 15, 18, 21, 24, 27, 30, 33 т.2).

При цьому перелік та кількість дизельних та бензинових генераторів, зазначених в додатку № 1 до договору про надання послуг №12У відповідає переліку та кількості дизельних та бензинових генераторів, зазначених в актах прийому-передачі обладнання та в актах здачі-приймання робіт.

Оплата за вказаним договором проведена у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями № 611 від 18.11.2014 року, № 652 від 28.11.2014 року на загальну суму 434290,00 грн., в тому числі ПДВ 72381,67 грн. (а.с. 34, 35 т.2).

Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 20.03.2012 року між виробником ТОВ «Завод Титан» та комерційним агентом ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» укладено Агентський договір №18АД12, за яким комерційний агент зобовязується за винагороду вчинити від свого імені юридичні та інші дії з метою укладання третіми особами (покупцями) угод по реалізації причепів вантажних «КНОТТ», які серійно випускаються виробником, з додатковими угодами до договору № 1 від 02.01.2013 року, № 2 від 08.01.2014 року, № 3 від 01.01.2015 року (а.с.43-44, 45-47 т.2).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надані Специфікації від 25.09.2014 року, від 22.10.2014 року на товар причіп під генератор (Титан-3000); рахунки фактури № СФ-0070 від 25.09.2014 року, № СФ-0098 від 22.10.2014 року; акти приймання-передачі від 16.10.2014 року, від 12.11.2014 року; видаткові накладні від 16.10.2014 року, від 12.11.2014 року, акти здачі-приймання робіт від 30.09.2014 року, від 23.10.2014 року, товарно-транспортні накладні від 16.10.2014 року, 12.11.2014 року, платіжні доручення № 296 від 29.09.2014 року, № 389 від 23.10.2014 року (а.с. 48-49, 52-55, 58-59, 199-202, 203, 204 т.2).

На підставі договору №18АД12 ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» отримано від ТОВ «Завод Титан» наступні податкові накладні: № 12 від 25.09.2014 року, № 22 від 22.10.2014 року (а.с.51, 57 т.2).

Оплата за вказаним договором проведена у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями № 655 від 25.09.2014 року, № 796 від 22.10.2014 року (а.с. 50, 56 т.2).

Сума податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджено укладені ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» як постачальником із ТОВ «Ренус Ревайвел» договір щодо поставки №128П14 від 15.10.2014 року на товар дизель-генератор та причіп під генератор Титан-2000 з додатком № 1; договір укладений з ТОВ «ІНВІТРО» №84МП14 від на постачання дизель-генератора з причепом з додатком та протоколами погодженнями (а.с.60-65, 66-72 т.2).

На підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надані видаткові накладні № 174 від 21.11.2014 року, № 145 від 28.10.2014 року (а.с.73, 81 т.2), податкові накладні № 45 від 20.10.2014 року, № 66 від 21.11.2014 року, № 59 від 24.09.2014 року, № 42 від 17.10.2014 року, № 92 від 28.10.2014 року, № 6 від 05.11.2014 року ( а.с. 75-77, 83-86 т.2), платіжні доручення №731447914 від 20.01.2014 року, №737086092 від 21.11.2014 року, №737086156 від 25.11.2014 року, №48701 від 24.09.2014 року, №559416 від 30.10.2014 року (а.с.78 - 80, 87, 88 т. 2), довіреності (а.с.74, 82 т.2).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких, передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-ХІV (далі по тексту - Закон № 996), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996, бухгалтерський облік, є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996 передбачені обовязкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі - Положення), первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто, перевіряється наявність у документі обовязкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна увязка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких, складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем як до суду, так і під час перевірки, було надано всю первинну документацію підприємства: договори, рахунки фактури, акти приймання передачі, акти здачі приймання робіт (надання послуг), видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, виписки банку та т.і..

Таким чином, весь обсяг документів, наданих позивачем при перевірці та в суді, є достатнім і свідчить про реальне настання правових наслідків, що обумовлені спірними угодами, містить усі необхідні реквізити, передбачені п.п. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у тому числі зазначено найменування продукції, обєми постачання та суми коштів, що сплачені на виконання угод.

Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період.

Податковим органом не спростовано того факту, що всі податкові накладні, видані контрагентами позивача, були зареєстровані в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, а також того факту, що вказані контрагенти позивача є платниками податку на додану вартість та сплачують його.

Отже, ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» включило до податкового кредиту з податку на додану вартість кошти за договорами, укладеними з контрагентами ТОВ «Тонвей Консалт» (), ТОВ «Криниця 2007» (), ТОВ «Компанія «Енергомаш» (), ТОВ «Нафтопорт» (), ТОВ «Завод Титан» (), відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

Крім того, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обовязковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Висновок суду першої інстанції, що договори між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на проведення фінансово-господарських операцій між ними, оскільки на момент укладення договорів у контрагентів не існувало розрахункових рахунків, колегія суддів вважає необґрунтованим з наступних підстав.

Вказана інформація стосується не рахунків позивача, а рахунків виконавців послуг. Колегія суддів звертає увагу, що за укладеними договорами відсутня передоплата за надані послуги, оплата позивачем за договорами здійснювалась за фактично надані послуги на вже відкриті рахунки, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями про перерахування коштів з відповідними відмітками банку. Заборгованість по оплаті послуг між позивачем та його контрагентами відсутня, про що зазначено в акті перевірки.

Як зазначалось вище, позивачем долучені до матеріалів справи всі первинні бухгалтерські документи по здійсненню господарської діяльності з контрагентами, а саме докази отримання послуг, приймання-передачі, транспортування, оплати та т.і, які були досліджені під час перевірки.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що позивачем лише в судовому засіданнні надані копій документів: додаткових угод до договору №12У від 03.10.2014 року, до договору №28/14 від 15.10.2014 року, до договору №151/14 від 25.09.2014 року, №84 від 26.09.2014 року, а тому судом згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України не беруться до уваги, колегія суддів вважає помилковим з наступних підстав.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 ПК України, відповідно до якого у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складенні такої звітності.

Адже наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

До того ж, вказані додаткові угоди не є документами, що у розумінні податкового кодексу, підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Крім того, згідно висновку акту перевірки ТОВ «Дніпровська агенція розробок та експертиз» податковий орган зробив висновок про не встановлення факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Податковим органом не спростовано того факту, що контрагенти позивача: ТОВ «Тонвей Консалт», ТОВ «Криниця 2007», ТОВ «Компанія «Енергомаш», ТОВ «Нафтопорт», ТОВ «Завод Титан» на час виникнення спірних відношень та до теперішнього часу зареєстровані як платники податків, в тому числі й ПДВ, з Єдиного державного реєстру підприємств не виключені, податкову адресу не змінювали. Доказів звернення податкового органу до суду з позовами про припинення таких юридичних осіб у звязку з відсутністю підприємств за податковою адресою та неподанням податкової звітності не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Податковий орган в акті перевірки дійшов висновку про відсутність реальності господарських операції між позивачем та його контрагентами.

Проте, відповідачем а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу в підтвердження вказаних висновків, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Посилання апелянта на недійсність правочину, тобто його укладення без наміру створення цивільно-правових наслідків, лише з метою отримання певної преференції, зокрема, права на формування податкового кредиту та формування валових витрат, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні як першої так й апеляційної інстанцій.

З розяснень, викладених в пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемними правочинами в сенсі статті 228 Цивільного кодексу України є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази наявності обвинувального вироку в кримінальній справі або відомостей щодо визнання в судовому порядку угоди, укладеної між позивачем та його контрагентом нікчемною або недійсною.

Таким чином, податковим органом без належних доказів та підстав в акті перевірки позивача зазначено про відсутність реальності робіт (послуг), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентом, що є тільки припущенням. Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обовязкової ознаки для визнання правочину недійсним, оскільки факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 18.03.2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим належить скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі № 804/5543/15 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у справі № 804/5543/15 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська агенція розробок та експертиз» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 18.03.2015 року.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак