Справа № 825/2489/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/2489/15-а

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 825/2489/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.

У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорчоко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Бурого Володимира Петровича на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Бурого Володимира Петровича до Військової частини А 2622, Чернігівського обласного комісаріату про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Бурий В.П., звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини А 2622, Чернігівського обласного комісаріату про визнання неправомірною бездіяльності Чернігівського обласного військового комісаріату стосовно незарахування на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 06.03.2015 року до військової частини А2622 та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації замість встановлених норм харчування до військової частини А2622, визнання неправомірною бездіяльності військової частини А2622 стосовно невиплати нарахованої згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 10.12.2014 року № 575 (додаток № 9), за період з 18.03.2014 року по 30.11.2014 року грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 4545,96 грн., згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 02.01.2015 року № 2 (додаток № 9) за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 546,22 грн., згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 04.02.2015 року № 90 (додаток № 9) за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 546,22 грн., згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 04.03.2015 року № 169 (додаток № 9) за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 493,36 грн., згідно наказу ТВО військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 06.04.2015 року № 244 (додаток № 9) за період з 01.03.2015 року по 06.03.2015 року включно грошової компенсації замість встановлених норм харчування у сумі 105,72 грн., стягнення з військової частини А2622 на користь Бурого В.П. нарахованої грошової компенсації у сумі 6237,48 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України в зв’язку з пропуском місячного строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду Бурий В.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ’єктивність рішення суду, неповне з’ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції під час прийняття ухвали про залишення позовних вимог без розгляду прийшов до висновку, що позивачем пропущено процесуальні строки звернення з адміністративним позовом до суду та законних підстав поновлення строку звернення з адміністративним позовом немає.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Бурий В.П. на підставі наказу військового комісара Корюківського районного військового комісаріата від 18.03.2014 року №21 був призваний на військову службу по мобілізації та проходив службу у військовій частині А2622 в м. Чернігові на посаді діловод відділення офіцерів запасу.

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 03.08.2015 року, що підтверджено поштовим штемпелем на конверті (а.с.7). При цьому, як зазначає сам Бурий В.П. про порушення своїх прав від дізнався 14.04.2015 року з листа відповідача. Посилання апелянта на ту обставину, що до суду він звернувся 02.07.2015 року спростована вище зазначеним поштовим штемпелем на конверті (а.с.7).

Згідно приписів статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, за нормами частини четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини п’ятої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Так, позивач заявляє вимогу про стягнення грошових коштів, крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено позивачем в своїй позовній заяві, останній 27.03.2015 скористався своїм правом на досудове оскарження та листом від 14.04.2015 № 69/1017 йому було відмовлено у задоволенні заяви.

Тобто, позивач дізнався про порушення своїх прав 14.04.2015 року, однак, з позовною заявою звертається лише 03.08.2015 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2014 року, де вказано, що така причина, як незнання порядку оскарження не дає підстави вважати, що позивачем пропущено строки звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Під час судового розгляду справи позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано жодного доказу поважності причин пропуску строку звернення до суду, а причиною пропуску строку зазначає лише свою необізнаність про порушені права.

Отже, суд колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою із пропуском місячного строку.

Крім того, суд першої інстанції правомірно не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на ту обставину, що відповідно до ч.3 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. Тобто, позивач може звернутись до суду з даною позовною заявою у разі належного обґрунтування поважності причин пропуску місячного строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 – 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бурого Володимира Петровича – залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 10 вересня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.