Справа № 22-а-1254/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1254/11 Головуючий у І інстанції Кашперська Т.Ц.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 63 24.03.2011
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М., суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені київської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності,

ВСТАНОВИЛА

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обгрунтовував тим, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою і розмір його пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, тоді як відповідачем виплачується йому пенсія у значно нижчому розмірі. Він також має право на додаткову : гісію за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір 5ЩОЇ згідно з Законом становить 75 % від

мінімальної пенсії за віком. Але відповідач виплачує йому пенсію значно менше передбаченого законом розміру та залишив без задоволення його заяву про перерахунок та виплату державної, додаткової пенсії. Просив визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку розміру пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату йому заборгованості з виплати державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з

01.11.2008 року по момент винесення судового рішення.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровлю із

30.10.2008 року неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровлю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 30.10.2008 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 300 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову тартанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області

підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії

ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Ірпені Київської області і

ержує пенсію по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України "Про

статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи".

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорії

1.2.3.4 встановлюються у вигляді: а/ державної пенсії; б/ додаткової пенсії за шкоду,

заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч.4 ст. 54 цього Закону, яка визначає умови призначення державних пенсій

особам, віднесеним до категорії 1, передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для

інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути

нижчими по 2-й групі інвалідності-8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна

додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 %

мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього

Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала

внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок

Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення вказаних пенсій передбачений постановою КМ України від

16.07.1998 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян",

яка є чинною і якою передбачено підвищення пенсій по інвалідності потерпілим від

Чорнобильської катастрофи і установлено тверді розміри пенсій, що суперечить ст. 50,

4.4 ст. 54 вказаного Закону.

^ Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними ' актами, то при вирішенні даного спору щодо визначення розміру пенсії та додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України.

Суд дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії по інвалідності та додаткової пенсії позивачу необхідно керуватися положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того стягнувши з Державного бюджету України на користь позивача 300 грн. витрат на оплату правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом -»ціадних повноважень, суд присуджує на її користь здійсненні нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно до ч. З ст. 90 КАС України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, однак пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України встановлено, що положення цього Кодексу щодо звільнення особи від оплати правової допомоги та забезпечення надання правової допомоги, а також частина третя статті 90 цього Кодексу набирають чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом адміністративних справ, і порядок їх компенсації встановлені Постановою КМ України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", відповідно до якої компенсація в адміністративних справах, якщо вона відповідно до закону сплачується за

рахунок держави, не повинна перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що « особі, яка надає правову допомогу виплачується 5 % розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

При цьому, із наявного в матеріалах справи Рахунку про консультаційно-правові 'Ьгу™ від 01 жовтня 2009 року ( а. с. 21), вбачається, що позивачем було сплачено Адвокатській компанії ТОВ «Надія» 500 грн. за правову допомогу, проте не зазначено скільки годин працював адвокат.

Згідно журналу судового засідання від 13 листопада 2009 року представник позивача не був присутній в судовому засіданні,(а.с. 33).

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення 300 грн. витрат за надання правової допомоги на користь позивача з Державного бюджету України, відповідно до вимог ст. 202 КАС України.

Керуючись ст. 197, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області

задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2009 року

скасувати частково.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з Державного бюджету

України судових витрат в розмірі 300 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді