Справа № 718/1891/15-а
Суддя: Мізюк В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/1891/15-а
Провадження №2-а/718/52/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., при секретарі Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіцманського районного сектору ДМС України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Кіцманського районного сектору ДМС України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Кіцманського районного сектору ДМС від 06.08.2015 року, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначає, що провадження в справі здійснювалося незаконно, так як в його діях відсутній склад правопорушення.

Крім того, працівниками Кіцманського районного сектору ДМС на підставі вищевказаного протоколу та постави було прийнято рішення про його примусове повернення та виїзд із території України до 30.08.2015 року.

Вважає, що дане рішення є необґрунтованим та таким що суперечить чинному законодавству, оскільки воно прийнято на підставі протоколу та постанови про адміністративне правопорушення складених працівниками цього ж сектору ДМС.

Вказує, що на даний час він має право перебувати на території України, оскільки 14.07.2015 року від одружився із громадянкою України, а тому просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачу було запропоновано скористатися законним правом, передбаченим ст.49 КАС України та залучити до справи перекладача, однак ОСОБА_1. відмовився від залучення перекладача та зазначив, що в повній мірі володіє українською мовою.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та вказали, що ОСОБА_1 має законне право перебувати на території України, оскільки тут знаходиться його сім'я.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та зазначив, що ОСОБА_1 порушив встановлені законом терміни перебування на території України .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено, як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч.2 ст.4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України та з урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеного у рішенні від 01.04.2010 року N10-рп/2010, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень - органу виконавчої влади, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому ця справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при розгляді питання про його цивільні права та обов'язки має право на відкритий та справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури зо всіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади.

Як вбачається з дослідженого в судовому засідання паспорта серії НОМЕР_1 відповідачем у справі є громадянин Республіки Молдова, тобто іноземець у розумінні ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Так, відповідно до даної статті, іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими КУ, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися КУ та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.1, 6 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України.

Так, в судовому засіданні досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧВ 025656 від 06.08.2015 року, згідно якого ОСОБА_1, громадянин Республіки Молдова, порушив термін тимчасового перебування на території України та ухиляється від виїзду, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП України. Даний протокол було складено на підставі підрахунку днів перебування на території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 в період з 07.02.2015 року по 06.08.2015 року в якому встановлено, що вказаний громадянин перебував на території України більш як 90 днів протягом 180 днів, а саме 178 днів протягом 180 днів. Згідно пояснень наданих ОСОБА_1, він з протоколом погодився, вину свою визнав та щиро розкаявся.

06.08.2015 року, на підставі вищевказаного протоколу, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЧВ 025656 та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання позивача на те, що провадження в адміністративній справі здійснювалося незаконно, адже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і він не володіє українською мовою, а тому не міг в повній мірі ознайомитися із матеріалами адміністративної справи, є безпідставними та безглуздими, оскільки згідно пояснень наданих самим ОСОБА_1. на українській мові, він свою вину визнав та погодився з тим що вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 203 КУпАП України

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 14.07.2015 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС РС Кіцманського РУЮ у Чернівецькій області.

П. 13 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

У відповідності до п. 15 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно до абз.2 п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Наказом МВС України від 20.07.2015 року №884 затверджено Порядок обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду. Під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах 180- денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів. У разі виявлення перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їхні дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Згідно до пп. 10 п. 3.1 «Порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання" право на отримання посвідки на тимчасове проживання мають іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уклали шлюб з громадянами України.

Звернутися з заявою до територіального органу ДМС для отримання посвідки на тимчасове проживання на території України може іноземець який перебуває на території України на законних підставах.

Працівник територіального органу ДМС при надходженні заяви про оформлення посвідки на тимчасове проживання перевіряє: наявність підстав для видачі посвідки, дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, з'ясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що працівники Кіцманського РС ДМС України у Чернівецькій області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення та при прийнятті рішення про примусовий виїзд ОСОБА_1 із території України діяли відповідно до норм чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 дійсно порушив термін перебування на території України та на даний час не має права на отримання посвідки на тимчасове проживання.

На підставі, та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод , ст.ст.2, 3, 6, 17, 71 ч.2, 86, 160-163, 171 КАС України, ст.ст. 1, 3, 4, 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», Наказом МВС України від 20.07.2015 року №884, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіцманського районного сектору ДМС України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :