Справа № 2а-1870/7022/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/7022/11

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соколов В.М., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Одеська залізниця" (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач), в якому просить суд скасувати постанову від 01.09.2011 № 67 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі протоколу № 530008 від 22.08.2011 про правопорушення, повязане зі здійсненням міжнародних пасажирських перевезень, першим заступником начальника Сумського прикордонного загону 01.09.2011 на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" винесено постанову № 67 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ДП "Одеська залізниця" накладено штраф у розмірі 8 500,00 грн.

Позивач вважав, що протокол який став підставою винесення оскаржуваної постанови було складено без участі представника перевізника, оскільки ДП "Одеська залізниця", жодним письмовим документом не уповноважувала ОСОБА_1 підписувати протокол, і відповідно законним представником у розумінні представництва юридичної особи він не являється, відповідно вважав протокол таким, що не може бути належним доказом правопорушення, повязаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Посилаючись на прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності перевізників, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення", позивач додатково зазначив, що перевізники не забезпечені інформацією про документи, необхідні пасажирам для вїзду в Україну, а отже предявлення пасажиркою ОСОБА_2 під час посадки в поїзд паспорта громадянина ОСОБА_3 Республіки давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 мала необхідні документи для вїзду до України.

У судове засідання представник позивача не прибув, 19.10.2011 подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі (а.с. 42).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 13.10.2011 подав до суду письмове заперечення на позовну заяву (а.с. 17-20), в якому просить у задоволенні позову відмовити.

Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі за наявними у ній доказами у порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.08.2011 під час проходження прикордонного контролю потягу № 463 сполученням "Москва-Одеса" в вагоні № 03 виявлено громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка предявила на паспортний контроль паспорт ОСОБА_3 Республіки, в якому не була заповнена закордонна сторінка.

Вказані обставини зафіксовані у протоколі про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень № 530008 від 22.08.2011 (а.с. 21-23) (далі по тексту протокол). У протоколі зазначено особу представника перевізника провідник вагону № 03 ОСОБА_1, копія посвідчення на імя ОСОБА_1 (а.с. 32), відповідно до якого він працює на посаді провідника. ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколу, що підтверджується його підписом (а.с. 21). Крім того, у громадянки ОСОБА_2 та у свідків були відібрані письмові пояснення (а.с. 27, 30, 31).

Згідно п. 10 протоколу перевізником не виконано обовязок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира (пасажирів) документів, необхідних для вїзду до держави прямування (транзиту), що призвело до переміщення через державний кордон України, одного пасажира, а саме громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_2, паспорт серія А 0626804, виданого 12.07.2001, дійсний до 12.07.2011, в якому не оформлена закордонна сторінка.

На підставі вказаного протоколу 01.09.2011 т.в.о. першого заступника начальника Сумського прикордонного загону - начальником штабу підполковником ОСОБА_5 винесено постанову № 67 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою до позивача застосований штраф у розмірі 8 500, 00 грн. (а.с. 7-8).

Крім того, відносно громадянки ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 КУпАП, за результатами розгляду якого 23.08.2011 Середино-Будським міськрайонним судом Сумської області прийнято постанову, якою громадянку ОСОБА_3 Республіки ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700, 00 грн. (а.с. 24).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

- залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі;

- міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до п. 4 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого Постановою КМ України від 18.08.2010, № 751 пункти пропуску через державний кордон України класифікуються: 1) за категоріями - міжнародні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів будь-яких держав, а також осіб без громадянства); міждержавні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів України і суміжної держави); місцеві (пропуск через державний кордон громадян України і суміжної держави, які проживають у прикордонних областях (районах), і транспортних засобів, що їм належать, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 2) за видами сполучення - для автомобільного, залізничного, морського, пішохідного, повітряного, поромного і річкового; 3) за характером транспортних перевезень - пасажирські, вантажні, вантажно-пасажирські (з обмеженням або без обмеження вантажопідйомності транспортних засобів); для окремих видів транспортних засобів (військових кораблів, морських та річкових суден); для окремих видів операцій (перевалка вантажів, проведення ремонтних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт", постанови КМ України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 06.04.1998 № 457 - міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Згідно з п. 1.4. "Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті", затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державною податковою адміністрацією від 24.10.2001, № 712/431, міжнародне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, вантажобагажу, багажу та пошти між Україною та іншими державами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" від 10.01.2002 № 2920 (далі по тексту Закон № 2920) протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є провідником вагону № 3, що підтверджується посвідченням на імя ОСОБА_1 (а.с. 32). Таким чином, суд вважає, що він є представником перевізника, а відтак протокол про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень підписаний уповноваженою особою.

Відповідно до Двосторонньої угоди (СНД) від 25.02.2004 р. "Угода між Кабінетом Міністрів України і Урядом ОСОБА_6 Республіки про взаємні поїздки громадян" для громадян ОСОБА_6 Республіки дійсними документами для в'їзду та виїзду за кордон у розумінні цієї Угоди є: паспорт громадянина ОСОБА_3 Республіки; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; свідоцтво на повернення в ОСОБА_3 Республіку (тільки для повернення в ОСОБА_3 Республіку); посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису в польотному завданні); посвідчення особи робітника поїзних бригад (за наявності маршрутних листів); посвідчення особи моряка (за наявності суднової ролі або виписки з неї); посвідчення особи співробітника міжурядового фельд'єгерського зв'язку. Відповідно до ст. 4 Угоди, громадяни держави однієї Сторони, які в'їжджають на територію держави іншої Сторони на термін більше ніж 90 (дев'яносто) діб, або з метою працевлаштування, або на постійне проживання, зобов'язані мати візу держави, що приймає.

Відповідно до преамбули Закону № 2920 цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_7 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_7 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Статтею 1 Закону № 2920 встановлено, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2920 справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Крім того, відповідно до листа Консульського відділу Міністерства закордонних справ (М 094/992-95 від 30.03.1995) при виїзді громадян ОСОБА_3 Республіки за кордон, заповнюється останній аркуш паспорта киргизькою та англійською мовами, фотокартка скріплюється печатками відділу віз МВС або підрозділів МЗС, дипломатичних представництв та консульських установ ОСОБА_3 Республіки за кордоном.

Враховуючи викладене, громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_2 використовуючи паспорт без оформленої закордонної сторінки намагалася незаконно перетнути державний кордон та потрапити на територію України без документів, необхідних для в'їзду до держави прямування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова від 01.09.2011 № 67 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, винесена т.в.о. першого заступника начальника Сумського прикордонного загону, якою на позивача накладено штраф у сумі 8 500,00 грн., винесена у відповідності до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, доводи позивача вказаних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Одеська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов