Справа № 818/1559/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р.Справа № 818/1559/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Бондара В.О. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. по справі № 818/1559/15

за позовом Сумського міського центру зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також копію ухвали від 03.07.2015 року про повторне направлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху,

ВСТАНОВИЛА:

Сумський міський центр зайнятості (далі по тексту - позивач, Сумський МЦЗ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1.), в якій просив стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 11198,71 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року по справі №818/1559/15 адміністративний позов Сумського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (40009, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1) на користь Сумського міського центру зайнятості (40009, м. Суми, вул. Баумана, 45, ідентифікаційний код 13996509) незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 11198,71 грн. (одинадцять тисяч сто дев'яносто вісім гривень сімдесят одна копійка).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, зменшити розмір стягнення та стягнути з нього 1366 грн. 18 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що працював за договором підряду лише 15 днів та іншого доходу ніж допомога по безробіттю не має. Вважає, що своїх зобов`язань, як безробітного, не порушив, оскільки його не було попереджено про необхідність повідомлення центр зайнятості про виконання ним роботи за винагороду.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути за відсутності його представника. Звертає увагу, що відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками безробітного, а вимоги апеляційної скарги є безпідставними.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Сумського МЦЗ, де спеціалістом центру зайнятості була заповнена персональна картка НОМЕР_2 від 26.06.2014 року (а.с.4). Також відповідач подав заяву про надання статусу безробітного від 03.07.2014 року, в якій зазначив, що заробітку не має, пенсію не отримує, не є суб'єктом підприємницької діяльності (а.с.6).

Наказом від 09.07.2014 року № НТ140709 ОСОБА_1 надано статус безробітного, наказом від 10.07.2014 року № НТ140710 розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.7).

09.04.2015 року працівниками Сумського МЦЗ проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", за результатами якого складено акт № 279 (а.с.8).

Перевіркою встановлено, що перебуваючи на обліку як безробітний, відповідач, за плату, виконував роботи за договором підряду від 15.09.2014 року № 558, укладеному з ПАТ "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" (а.с.9-10).

Відповідно до акту виконаних робіт від 29.09.2014 року, договірна ціна за виконані роботи в період з 15.09.2014 року по 30.09.2014 року, згідно вищевказаного договору, складає 1970,00 грн. (а.с.10 зворот. стор.).

Із копії довідки Сумського МЦЗ від 14.04.2015 року № 3708 вбачається, що в період з 15.09.2014 року по 13.03.2015 року відповідач отримав 11198,71 грн. допомоги по безробіттю (а.с.11).

Позивач, листом від 17.04.2015 року № 07/754, повідомив відповідача про необхідність повернути на рахунок Сумського МЦЗ суму виплаченого матеріального забезпечення, проте у встановлений строк кошти сплачені не були (а.с.12).

Оскільки ОСОБА_1 не повідомив позивача про те, що виконував роботи за винагороду та добровільно не сплатив переплачені кошти, Сумський МЦЗ звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 11198,71 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, отримані як грошова допомога по безробіттю за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року в сумі 11198,71 грн. відповідачем отримані незаконно на незважаючи на повідомлення про необхідність повернути на рахунок Сумського МЦЗ суму виплаченого матеріального забезпечення в добровільному порядку не сплачені, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі по тексту - Закон №1533-III) загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно пп.8 п.1 ст.31 Закону №1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч.2, 3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно абз.4 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198, реєстрація безробітного припиняється з дня укладання цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

З огляду на зазначені норми, колегія суддів вказує на те, що з моменту укладання відповідачем договору підряду, він позбавляється статусу безробітного та виплата йому допомоги по безробіттю припиняється.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в період з 15.09.2014 року по 30.09.2014 року відповідач виконував роботи, згідно договору підряду, за що отримав винагороду в сумі 1970,00 грн.

Тобто, з 15.09.2014 року відповідач відносився до категорії зайнятих осіб.

При цьому, про виконання вказаних робіт ОСОБА_1 позивача не повідомив, що ним не заперечується.

Посилання апелянта на відсутність порушення ним, як він вважав, обов`язків безробітного, а також на те, що його не було проінформовано про необхідність повідомлення центр зайнятості в разі виконання ним роботи за плату, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що при реєстрації як безробітного, ОСОБА_1 був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, які визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Законом України "Про зайнятість населення", про що свідчить особистий підпис відповідача у заяві про надання статусу безробітного від 03.07.2014 року (а.с.6).

Таким чином, колегія суддів вказує на порушення відповідачем вимог ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти, отримані ОСОБА_1 як грошова допомога по безробіттю за період з 15.09.2014 року по 13.03.2015 року в сумі 11198,71 грн. отримані ним незаконно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні

Колегія суддів вказує на те, що висновки Сумського МЦЗ про порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, та, як наслідок, незаконне отримання відповідачем грошової допомоги по безробіттю за період з 15.09.2014 року по 13.03.2015 року в сумі 11198,71 грн, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, враховуючи, що в добровільному порядку незаконно отримані кошти сплачені не були, колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. по справі № 818/1559/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Бондар В.О. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 01.09.2015 р.