Справа № 2-а-124/10
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-124/10
Провадження №-
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2010 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судці Пилип'юка І.В., при секретарі Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС ВДАІ м. Чернівці при УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора ДПС ВДАІ м. Чернівці УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позові вказував, що 23.04.2010 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2010 року, згідно якої з нього в дохід держави проводиться стягнення в сумі 510 грн. Дана постанова державним виконавцем винесена на підставі постанови про адміністративне правопорушення від 27.02.2010 року, винесеної інспектором ДПС ВДАІ м. Чернівці ОСОБА_2, згідно якої 27.02.2010 року на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він в цей день, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Хотинській у м. Чернівці, не надав перевагу в русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході. За вчинення даного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Вважав, що постанова про адміністративне правопорушення складена з порушенням вимог закону, а накладене стягнення є неправомірним, оскільки 27.02.2010 року керував автомобілем в м. Чернівці і був зупинений відповідачем по вул. Хотинській, який звинуватив його у проїзді на заборонений сигнал світлофора. Перебуваючи в автомобілі переконував працівника ДАІ, що не порушував будь-які вимоги ПДР України. Після чого було складено протокол за те, що він нібито він не надав перевагу у русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході та поставив свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Просив поновити строк для оскарження постанови та скасувати постанову інспектора ДПС ВДАІ м. Чернівці УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2 серії СЕ 069028 від 27.02.2010 року про накладення адміністративного стягнення відносно нього, у виді штрафу в сумі 250 грн., як незаконну.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав в повному обсязі, посилався на обставини викладені в заяві, просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та провадження в справі закрити. Підтвердив, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення належить йому.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, годину, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.18 ч.1 п.1 місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Судом встановлено, що 27.02.2010 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого позивач 27.02.2010 року о 16.00 год. керував автомобілем НОМЕР_2 в м. Чернівці по вул. Хотинській не надав перевагу у русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході, цього ж дня винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії СЕ №069028 та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно пояснень позивача зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що він не пропустив пішохода, ознайомлений з місцем та часом розгляду справи та поставив свій підпис у графі - з протоколом ознайомлений, копію постанови отримав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

ДАІ є державним органом виконавчої влади, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, діяльність його регламентується Законом України "Про міліцію".

Згідно ст.2 Закону України "Про міліцію" на нього покладені обов'язки, у тому числі, забезпечення дорожнього руху.

Основними завданнями Державтоінспекції в розумінні "Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року №341, є:

реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від шкідливого впливу автомототранспортних засобів (далі - транспортних засобів);

удосконалення регулювання дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності використання транспортних засобів;

виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Тобто, відповідачі у справі - посадова особа та орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені обов'язки щодо контролю за дотриманням іншими суб'єктами Правил дорожнього руху.

Згідно п.п.1.1, 1.3 ПДР ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил, а учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач в порушення вимог зазначеного пункту ПДР України 27.02.2010 року керуючи транспортним засобом не надав перевагу пішоходам на нерегульованому пішохідному переході.

Згідно п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, чинним законодавством України передбачена певна відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, в тому числі у разі, коли водій не надав переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення 27.02.2010 року о 16.00 год. по вул. Хотинській у м. Чернівці, позивач керував автомобілем НОМЕР_3 та не надав перевагу в русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході. Відповідно до відміток, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.02.2010 року, ОСОБА_1 дав пояснення по суті порушення та поставив свій підпис в графі - «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» де час розгляду справи зазначено -27.02.2010 року та в графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - зі змістом постанови ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні».

Таким чином, суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яка оскаржується ОСОБА_1, прийнята відповідачем на підставі Закону та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України.

Доводи позивача про те, що він домовився з відповідачем у автомобілі про накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження за нібито не вчинене адміністративне правопорушення не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах Закону.

Також не знайшло свого підтвердження переконання позивача, що йому не відомо про складання протоколу та постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки спростовуються письмовими доказами по справі, зокрема протоколом та постановою про адміністративне правопорушення з поясненнями та підписами.

Посилання позивача на те, що він не оскаржував постанову раніше, оскільки не отримував її, суд вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні з'ясовано, що позивачу було відомо про існування оскаржуваної постанови, оскільки у його присутності був складений протокол про адміністративне правопорушення, відібрані пояснення, із змістом протоколу та постанови він був ознайомлений, і це дає підстави вважати, що ОСОБА_1 знав про накладення на нього адміністративного стягнення. У зв'язку з чим, суд вважає дії інспектора ДПС правомірними, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваної постанови

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова інспектора ДПС прийнята при повному і всебічному досліджені усіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі ст.19 Конституції України, Закону України "Про міліцію", Закону України "Про дорожній рух", ст.ст.122 ч.1, 247, 287-289 КУпАП, керуючись ст.ст.18, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора ДГІС ВДАІ м. Чернівці УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі протягом десяти днів заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку; встановленому ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя: І. В. Пилип'юк