Справа № 2а-2209/2010
Суддя: Калиновський М.М.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2209
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2010 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до ст.1 ЗУ Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни. Згідно ст.6 зазначеного закону з 01.01.2006 р. їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У 2007 2010 роках їй така допомога виплачувалася не в повному обсязі. Просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої їй щомісячної соціальної державної допомоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком передбаченому ЗУ Про соціальний захист дітей війни.

В частині позовних вимог, а саме про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої соціальної допомоги дітям війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 02.06.2010 року, позов ухвалою Снятинського райсуду від 06.12.2010 року залишено без розгляду, оскільки позовні вимоги заявлені поза вимогами строку звернення до суду, а тому позовні вимоги слід розглядати в межах 6-ти місячного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які склалися між позивачем та Управлінням Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області, регулюються Конституцією України, ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2195), рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

З матеріалів справи слідує, що позивачка відноситься до соціальної групи «Діти війни» відповідно до вимог ст.1 Закону № 2195, що підтверджується довідкою № 710 від 31.01.2006 року Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації, яка підтверджує наявність статусу «діти війни». Позивачка є пенсіонером, пенсію отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області. Цей статус позивачки відповідачем не заперечено, крім того статус «діти війни» визначається автоматично по даті народження пенсіонера в діапазоні від 1927 року по 1945 рік.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вказана норма діє з 01 січня 2006 року. А у відповідності до ст.7 вище згаданого закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії здійснює Управління, яке є відповідачем у даній справі.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення законів України про державний бюджет на відповідний рік, які обмежували виплати соціальної допомоги дітям війни.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином задоволенню підлягають вимоги позивачки за період з 03.06.2010 року.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30 %, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому ч.3 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо таке зобовязання міститься у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати ч.1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни.

Крім того в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії передбаченої Законом № 2195, оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається територіальними Управліннями пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі здійснити перерахунок та виплату позивачці, як дитині війни щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», право на яке надано ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з 03.06.2010 року з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст. 152 Конституції України, ЗУ Про соціальний захист дітей війни, ч.1 ст. 28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст. ст. 11, 158-163, 1832 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, як дитині війни щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», право на яке надано ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 03.06.2010 року з врахуванням проведених виплат.

На постанову може бути подано апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови через Снятинський районний суд.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського райсуду М.М. Калиновський