Справа № 2-а-548/10
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2010-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та про оскарження бездіяльності і здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної суми допомоги «дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату надбавки до пенсії з 2006-2009 роки, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є «дитиною війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право одержувати пенсію, яка повинна бути підвищена на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. За позовом просить визнати незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, що призвела до порушення її права на підвищення пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 2006-2009 роки, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в сумі 5103 грн. 80 коп., посилаючись на те, що виплати пенсії проведені відповідачем у меншому, ніж передбачено вище вказаним Законом розмірі, а також зобовязати відповідача призначити та виплачувати в подальшому підвищення до пенсії у встановленому законом розмірі, позивач просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

У судове засідання позивач не зявилася, за позовом просить позовні вимоги задовольнити, просить розглядати справу за її відсутності у письмовому провадженні.

Представник відповідача надав письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без участі їх представника у письмовому провадженні, надавши письмові заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав: всі виплати були здійснені в межах, діючого на час виплат законодавства і будь яких порушень з боку відповідачів не було.

Разом з тим Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя заявляє, що окремою підставою для відмови в задоволенні позову є пропущення позивачем строку, передбаченого ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін у письмовому провадженні на підставі матеріалів справи.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни (посвідчення серії ААА № 0000065 видане 10.05.2000 р.), та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач як дитина війни має право на державну соціальну допомогу, зокрема, на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік"N 3367-ІУ від 19.01.2006, який набрав чинності з 02.04.2006, пункт 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було виключено, статтю 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було викладено в наступній редакції: "Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01.01.2006, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі. у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету". При цьому, Порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році Кабінетом Міністрів України розроблено не було.

Оскільки Кабінет Міністрів України у 2006 році не визначив порядку нарахування та виплати надбавки до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", то суд приходить до висновку, що вимоги позивача стосовно такої виплати у зазначеному році задоволенню не підлягають.

Положення статті 110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" Конституційним Судом України до дійсного часу не визнані неконституційними. Законом України № 489-V від 19.12.2006 "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рн/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 відповідач був зобовязаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону від 18.11.2004.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Отже, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, 2009 році, оскільки зміни до статті 6 вищезазначеного Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-пр/2008.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про здійснення підвищення пенсії за 2006 рік, з 1 січня по 9 липня 2007 року та з 1 січня по 22 травня 2008 року, оскільки в цей період дію норми, яка визначала право позивача на зазначене підвищення пенсії, було зупинено. Суд не може застосувати недіючу норму. Протягом терміну з 1 січня по 9 липня 2007 року діяли норми Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які по-іншому регулювали ці правовідносини, та оскільки ці норми прийняті пізніше в часі, то вони мали пріоритет над статтею 6 Закону про соціальний захист дітей війни.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Оскільки Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проявило бездіяльність щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з перерахунком надбавки до пенсії дитині війни, суд не може здійснювати розрахунок суми надбавки до пенсії позивачу, оскільки це відноситься до повноважень відповідача, а лише має право зобов'язати його вчинити дії щодо перерахунку допомоги відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, зверненню позивача до суду поза межами визначеного Законом річного строку також сприяла і бездіяльність самого відповідача по справі, який не роз'яснював позивачеві про його права і не вчиняв будь-яких дій, направлених на надання належної соціальної підтримки.

Враховуючи похилий вік позивача та встановлені у 2007 р., у 2008 р. на законодавчому рівні обмеження його прав, а також проявлену відповідачем бездіяльність у період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 по 31.12.2008 р. - суд визнає наведені позивачем в позові обґрунтування причин пропуску строку його звернення до суду поважними, що є підставою для задоволення вимог позивача про поновлення строку звернення до суду.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 104 КАС України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи та інтереси особи у публічно-правових відносинах, а тому майбутні правовідносини не можуть бути вирішені заздалегідь.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя - протиправними та зобов'язання перерахувати та виплатити позивачці надбавку до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 06 травня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 6, 8, 11, 17-19, 69-72, 87-94, 99, 100, 102, 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та про оскарження бездіяльності і здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної суми допомоги «дітям війни» частково.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, порушених бездіяльністю управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у період 2007 року та 2008 року.

Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22 травня 2008 року по 06 травня 2010 року включно.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2009 року по 06 травня 2010 року включно в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ст. 187 КАС України.

Суддя Ю.В. Геєць