Справа № 810/1841/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1841/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 810/1841/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.

У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

За участю секретаря судового засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.06.15р. у справі №810/1841/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-2010» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.15р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що під час проведення перевірки поданих декларантом документів на підтвердження заявленої митної вартості товару було виявлено розбіжності та неповні відомості.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем та GITI Tire Global Trading Pte. Ltd було укладено контракт від 27.06.13р. №G-D/2013-0627 про поставку шин.

Відповідно до вищевказаного контракту поставка товару здійснювалась на умовах CIF.

Як вбачається з інвойсу від 23.09.14р. №GT1404977A сума поставленого позивачу товару складає 124 904,65 доларів США, у зазначену суму включено витрати на страхування товару та транспортні послуги відповідно до умов CIF, що в гривневому еквіваленті на момент декларування становило 1 885 590,57 грн.

20.11.14р. позивач подав відповідачу вантажну митну декларацію №125130005.2014.549219 щодо розмитнення нових вантажних автомобільних пневматичних гумових шин, для вантажних автомобілів в кількості 759 шт., ввезених на підставі контракту від 27.06.13р. № G-D/2013-0627.

Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

За результатами розгляду поданих позивачем до митного оформлення документів, відповідачем 20.11.14р. направлено декларанту електронне повідомлення з письмовою вимогою надати наступні документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Позивачем додатково було подано відповідачу наступні документи:

- висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 20.11.14р. №3967;

- рахунки-фактури від 06.11.14р. №СФ-012028;

Оскаржувані рішення були прийняті відповідачем у зв’язку з тим, що під час розгляду поданих позивачем до розмитнення документів було встановлено розбіжності, які поставили під сумнів визначення митної вартості за ціною договору, зокрема:

- відповідно до п.8 (4) та п.9 (2) контракту від 27.06.13р. № G-D/2013-061 7 всі замовлення з фактичним об’ємом товарів, що має бути закуплений, визначаються у проформі-інвойсі, яку готує Постачальник після узгодження з Дистриб’ютором (позивачем) остаточної ціни, тоді як до митного оформлення позивачем було надано не проформу-інвойс, а комерційний інвойс від 23.09.14р. №GT1404977A, що не узгоджується із положеннями контракту на поставку товарів;

- інвойс від 23.09.14р. №GT1404977A та прайс-лист виробника товару містять різні відомості щодо вартості товару та різні умови поставки (FOB, CIF). До того ж, до митного оформлення не надано жодного документа, що підтверджував би вартість транспортування та страхування товарів, які обов’язково включаються до вартості товарів відповідно до умов поставки CIF згідно Інкотермс 2010;

- висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 20.11.14р. №3967 не підтверджує заявлену митну вартість товарів, оскільки підприємством не здійснено дослідження умов поставки та умов оплати.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі необхідні та достатні документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а відтак об’єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7).

За правилами частин 1 - 2 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 7,8 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

З аналізу наведених норм законодавства з питань митної справи вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У даному випадку, підставою для незастосування методу вартості товарів за ціною договору (контракту) слугували висновки органу доходів і зборів про те, що подані декларантом до митного оформлення документи для підтвердження митної вартості товару не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, вказані митним органом розбіжності у поданих документах, колегія суддів не вважає такими, що впливають на визначення складових митної вартості товарів та відповідно дають право митному органу на витребування додаткових документів, з огляду на наступне.

Щодо доводів митного органу про розбіжність наявній у інвойсі від 23.09.14р. №GT1404977A та прайс-листі виробника товарів, колегія суддів звертає увагу на те, що прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення ним господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Наведені в прайс-листах компанії-виробника товару можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Щодо доводів митного органу про те, що позивачем до митного оформлення надано не проформу-інвойс, подача якого передбачена контрактом, а комерційний інвойс від 23.09.14р. №GT1404977A, колегія суддів звертає увагу на те, що до повноважень митниці не входить перевірка дотримання декларантом умов контракту.

Стосовно того, що позивачем не надано жодного документа, що підтверджував би вартість транспортування та страхування товарів, які обов’язково включаються до вартості товарів відповідно до умов поставки CIF згідно Інкотермс 2010, колегія суддів звертає увагу на те, що за умовами поставки витрати на транспортування та страхування були включені у вартість товару, а відтак транспортні та перевізні документи позивачем до митного оформлення не надавались. При цьому, позивачем була надана інформація щодо вартості застрахованого майна у графі 44 МД2 №125130005/2014/549286 від 24.11.14р.

Як свідчать обставини справи, між позивачем та постачальником GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. було укладено контракт №G-D/2013-0627 від 27.06.13р. на поставку шин. GITI Tire Global Trading , Pte. Ltd. являється власником виробничих потужностей в Китаї, які виробляють шини бренду GT RADIAL та PRIME WELL, одним з таких заводів є GITI Tire (FUJIANA) Company Ltd.

Компанія GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. отримує замовлення та готує їх на своїх заводах (виробничих потужностях), але такі виробничі потужності не ведуть будь-якої комерційної діяльності, всі контракти купівлі-продажу заключаються лише з компанією GITI Tire Global Trading Pte. Ltd.

Таким чином, інвойс для оплати виставляється від імені GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. (Сингапур), з яким у позивача заключений Контракт, а завод виробника знаходиться в Китаї (GITI Tire (FUJIANA) Company Ltd.), тобто у відповідності до експортної митної декларації GITI Tire (FUJIANA) Company Ltd. продає GITI Tire Global Trading Pte. Ltd., a ті в свою чергу позивачу. Так як експортну декларацію формує китайська митниця, то контракт заключний з позивачем не відображається в експортній декларації. Вказаний в експортній митній декларації номер контракту, це контракт, який заключений між GITI Tire Global Trading Pte. Ltd. та GITI Tire (FUJIANA) Company Ltd.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що експортна митна декларація не входить до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ст. 53 МК України, а отже навіть наявність вказаних відповідачем в запереченнях розбіжностей не є законною підставою для відмови в визначенні митної вартості товару за першим методом.

За умовами поставки CIF (Інкотермс-2010) на продавця покладається оплата витрат на транспортування, а також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

Отже, постачальник зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. За умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування з мінімальним покриттям, у іншому випадку, за бажанням покупця, можуть бути визначені інші умови страхового покриття.

Відповідно до умов Інкотермс-2010, мінімальна страхова сума повинна покривати вартість поставки передбаченої умовами контракту плюс 10% та повинна бути встановлена у валюті контракту.

Тобто, вартість страхового майна розраховувалась наступним чином: 124 904,65 дол. США + 10% = 137 395,12 дол. США.

Також не заслуговують на увагу покликання відповідача на те, що наданий ДП «Укрпромзовнішекспертиза» висновок від 20.11.14р. №3967 не підтверджує заявлену митну вартість товарів, з огляду на те, що даний висновок побудований саме на аналізі цінової пропозиції компаній виробників, а саме: Shanghai Shuanglun International Trading Co., Ltd., Qingdao Lander-Sky Tyre Co., Ltd., Qingdao Guanchao Manufacturing Co., Ltd., Tirexcelle (Qingdao) Inc, Qingdao Tanco Tire Industrial & Commercial Co., Ltd.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені митним органом розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що ним використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Митний орган під час розгляду справи не навів колегії суддів обставин та не надав доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту .

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року, 17 червня 2014 року.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.06.15р. у справі №810/1841/15 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.06.15р. у справі №810/1841/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

Повний текст ухвали складений: 10.09.15р.

.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.