Справа № 2а-1870/1096/12
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 р. справа № 2a-1870/1096/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

суддів: Гелети С.М., Глазька С.М.

за участю секретаря судового засідання - Швед В.С.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Сумської митниці про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Сумської митниці про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що наказом Державної митної служби України № 39-к від 11.01.2012 року, його перебування на державній службі в митних органах було припинено 12.01.2012 року, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу»у зв'язку з порушення Присяги державного службовця. На підставі вказаного наказу Сумською митницею було видано наказ № 20-к від 12.01.2012 року, яким доведено до відома наказ Державної митної служби України № 39-к від 11.01.2012 року та вирішені питання, пов'язані з його звільненням. На думку позивача, припинення перебування на державній службі є незаконним, оскільки він не допускав порушень Присяги державного службовця.

Державна митна служба України та Сумська митниця, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовують тим, що 27.12.2011 року службовою запискою керівника митного поста «Бачівськ»було повідомлено Сумську митницю про проведення самоперевірки з питань порядку оформлення квитанцій МД-1, порядку оформлення карток відмови, порядку складання протоколів про порушення митних правил, повноти та правильності інформації, внесеної до функціонального модулю «Пасажирський пункт пропуску»АСМО «Інспектор-2006», в результаті якої встановлено, що ОСОБА_1 при оформленні квитанцій МД-1: серії 80101В № 0016147 від 15.06.2010р. та серії 80101В № 0018120 від 01.07.2010р. не заповнено графу «Основа нарахування», що є порушенням вимог пунктів 7.1 та 7.5 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, затвердженого наказом Державної митної служби України від 04.01.2005 № 1. Також в результаті самоперевірки встановлено, що 25.07.2010р., 26.07.2010р. та 26.08.2010р. під час митного контролю та митного оформлення транспортних засобів ОСОБА_1 до функціонального модулю «Пасажирський пункт пропуску»програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006»внесено неправдиві дані щодо країни реєстрації трьох автомобілів, а саме вказано такою країною Російську Федерацію, хоча країною реєстрації вказаних трьох транспортних засобів є Україна. Також позивачем всупереч вимогам пункту 3 Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 12 грудня 2005 року № 1227, у Картці відмови № 805090801/2010/00545 від 20.10.2010 здійснено посилання на лист Державної митної служби України від 17.04.2009 № 11/6-10.9/3669-ЕП, який не містить нових норм законодавства України, а тому виконання його положень не є обов'язковим для громадян і, відповідно, це не може бути підставою для відмови у митному оформленні транспортного засобу, що переміщується через митний кордон України громадянином. Разом з тим, у Картці відмови № 805090801/2010/00545 від 20.10.2010 ОСОБА_1 не вказано конкретних причин відмови у митному оформленні транспортного засобу та не надано вичерпних роз'яснень щодо можливості оформлення транспортного засобу, чим порушено право громадянина на отримання такої інформації і свідчить про порушення позивачем норм статті 80 Митного кодексу України. Отже, має місце несумлінне виконання позивачем своїх службових обов'язків, що виявилось у порушенні як вимог законодавства України з питань митної справи, так і вимог його посадових інструкцій.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3, позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що наказом Державної митної служби України від 07.07.2009р. № 1203-к ОСОБА_1 був призначений на посаду інспектора митного поста «Бачівськ»Глухівської митниці (а.с.40).

31.08.2010р. позивач призначений на посаду інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Глухів»Сумської митниці в порядку переведення з посади інспектора митного поста «Бачівськ»Глухівської митниці, що підтверджується наказом Сумської митниці від 31.08.2010р. № 286-к (а.с.42).

Наказом Державної митної служби України № 2126-к від 08.11.2010р. припинено перебування ОСОБА_1 на державній службі відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»(а.с.19-20).

Згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду від 29.03.2011р., у справі № 2а-9411/10/1870 було визнано незаконним наказ Державної митної служби України № 2126-к від 08.11.2010р. в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_1 та поновлено його на роботі. Постанова суду в цій частині залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2011 р. (а.с.8-11, 12-14).

На виконання вказаної постанови Сумського окружного адміністративного суду, Державна митна служба України наказом № 2726-к від 28.12.2011р. скасувала свій наказ № 2126-к від 08.11.2010р. в частині припинення перебування на державній службі ОСОБА_1 та поновила його в займаній посаді - інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Глухів»Сумської митниці з 09.11.2010 р. (а.с.15).

Наказом Сумської митниці від 11.01.2012р. № 14-к передбачено ОСОБА_1 приступити до роботи 11.01.2012р. З вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 11.01.2012р. під час перебування на лікарняному (а.с.21, 46-47).

Однак, згідно наказу Державної митної служби України № 39-к від 11.01.2012р. «Про припинення державної служби»перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах знову було припинено 12.01.2012 року, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу»у зв'язку з порушення Присяги державного службовця (а.с.50-52).

На підставі зазначеного наказу Сумською митницею було видано наказ № 20-к від 12.01.2012р., яким доведено до відома позивача наказ Державної митної служби України № 39-к від 11.01.2012р. та вирішені питання, пов'язані з його звільненням (а.с.53).

Тобто, Державна митна служба України не виконавши фактично постанови Сумського окружного адміністративного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, повторно видає наказ про припинення перебування позивача на державній службі в митних органах, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу»у зв'язку з порушення Присяги державного службовця.

При цьому Державна митна служба України звинувачує ОСОБА_1 у порушенні Присяги, що мало місце у 2010 році ще до попереднього його звільнення за порушення Присяги.

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу»крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі порушення державним службовцем присяги, передбаченої ст. 17 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для припинення перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах у зв»язку з порушенням ним присяги державного службовця є так звана «самоперевірка»проведена на митному посту «Бачівськ»Сумської митниці від 27.12.2011р., проведеної заступником начальника митного поста «Бачівськ»ОСОБА_4 (а.с.74-75).

Згідно службової записки заступника начальника митного поста «Бачівськ»ОСОБА_4, 27.12.2011р. він проводив самоперевірку питань порядку оформлення квитанцій МД-1, порядку оформлення картки відмови, порядку складання протоколів про ПМП, повноти та правильності інформації, внесеної до функціонального модулю «Пасажирський пункт пропуску»АСМО «Інспектор 2006».

Вказана самоперевірка проводилася за період з червня по серпень 2010року тобто за період понад річної давності, коли сам перевіряючий ОСОБА_4 не перебував на посаді заступника начальника митного поста «Бачівськ».

Більше того, самоперевірка звелася до перевірки лише тих документів, до оформлення яких мав відношення ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Жодним законом чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено право заступника митного поста проводити «самоперевірки», і тим більше за той період часу коли він не обіймав вказаної посади.

Також, а ні Конституцією України, а ні законами України не передбачено припинення перебування особи на державній службі, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу»у зв'язку з порушення Присяги державного службовця, коли перебування на державній службі цієї особи вже було припинене відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу»у зв'язку з порушення Присяги державного службовця, і ця особа не була фактично поновлена на державній службі.

Відповідно до положень статті 408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Тобто норми Закону України «Про державну службу» можуть застосовуватись щодо посадових осіб митної служби лише у тій частині, що не урегульовано спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Дисциплінарного статуту митної служби України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту митної служби України зазначено, що цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу».

Тобто і в частині регулювання правового становища державних службовців при застосуванні положень Дисциплінарного статуту митної служби України вимоги Закону України «Про державну службу»враховуються, але здійснюється таке регулювання за нормами спеціальних законів, зокрема, Дисциплінарного статуту митної служби України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту митної служби України встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, зокрема, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників.

Отже, зазначені у наказі про звільнення позивача з посади та припинення перебування на державній службі порушення, які кваліфіковані у наказі як неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обовязків, прямо підпадають під порушення службової дисципліни, визначені у пункті 1 статті 22 Дисциплінарного статуту митної служби України, за вчинення яких можуть бути застосовані види дисциплінарних стягнень, визначених статтею 23 цього Статуту, у тому числі і звільнення з митного органу.

Припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення з митного органу, повинно бути мотивовано.

Обовязковість такого мотивування обумовлена тим, що застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб митної служби України чітко урегульовано розділом 4 Дисциплінарного статуту митної служби України, який визначає види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, що має наслідком забезпечення належного захисту законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Статтею 26 розділу 4 зазначеного Статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення не застосовується, зокрема, у разі відсутності посадової особи митної служби на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до положень статті 27 Статуту дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При визначенні виду стягнення керівник митного органу повинен враховувати характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах.

За правилами статті 31 Статуту застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи службове розслідування не проводилося.

Застосувавши за вчинення дій, які кваліфіковані як неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків, тобто є порушенням службової дисципліни відповідно до визначення статті 21 Дисциплінарного статуту митної служби України, положення пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»(порушення присяги), відповідач тим самим позбавив позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень розділу 4 Дисциплінарного статуту митної служби України.

При цьому неможливість застосування щодо позивача положень Дисциплінарного статуту митної служби України відповідачем не мотивовано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність застосування при звільненні позивача з роботи положень пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) при наявності належних підстав для застосування норм спеціального закону - Дисциплінарного статуту митної служби України. ОСОБА_1 звільнений з посади з припиненням перебування на державній службі не як посадова особа митної служби, а як державний службовець.

Закон України «Про державну службу»передбачає особливі види дисциплінарної відповідальності державних службовців (стаття 14 Закону) та особливі підстави припинення державної служби (стаття 30 Закону). Проте зазначеним Законом не встановлено порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбачених статтею 14 Закону та порядку припинення державної служби з підстав, визначених статтею 30 Закону.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 березня 2008 року (справа за позовом особи до управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області про усунення перешкод для проходження публічної служби) зазначила наступне: «Спеціальним законодавством урегульовані питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням). До таких законодавчих актів належать, зокрема, Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. У розділі IV цього Положення викладено умови призначення на посади, переміщення та просування по службі осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі передбачена можливість переміщення цих осіб по службі при скороченні штатів, але значення терміну «скорочення штатів»не розкрито, у звязку із чим при встановленні наявності такого скорочення і правомірності його проведення необхідно керуватися нормами трудового законодавства». Частина 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» передбачає, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі, зокрема, порушення присяги. Частиною 2 статті 14 зазначеного Закону встановлено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, зокрема, попередження про неповну службову відповідність. Оскільки як при припиненні державної служби, так і при накладенні на державних службовців дисциплінарних стягнень Закон України «Про державну службу» містить посилання на законодавство про працю, зокрема на Кодекс законів про працю України, то при застосуванні підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності та припинення державної служби, встановлених статтями 14 та 30 Закону України «Про державну службу», необхідно дотримуватись порядку застосування дисциплінарних стягнень та звільнення з роботи, встановленого нормами Кодексу законів про працю України.

Частиною 3 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

За змістом зазначеної норми в період тимчасової непрацездатності не допускається проведення самої процедури звільнення, зокрема, у випадку звільнення за порушення трудової дисципліни, в період тимчасової непрацездатності не можна жадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, оскільки час звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю не враховується у строки застосування дисциплінарних стягнень, у тому числі і звільнення з роботи.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України у своїй постанові від 12.10.2011року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної митної служби України, Сумської митниці про поновлення на роботі.

З матеріалів справи вбачається, що припинення державної служби ОСОБА_1 відбулося під час його тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності (а.с.21).

Що стосується тих звинувачень позивача у порушенні Присяги, які стали підставою для припинення перебування його на державній службі, то суд зазначає наступне.

Так, в оскаржуваному наказі зазначається, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п.7.1 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції, в частині не заповнення графи «Основа нарахування»при оформленні квитанцій від 15.06.2010 р. та від 01.07.2010 р.; абзац 2 п.3 Порядку оформлення й використання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, в частині відсутності посилання на норми законодавства України при зазначенні причини відмови у картці відмови від 20.10.2010 р. а також 25 і 26 липня 2010р. під час митного контролю та оформлення транспортних засобів вніс неправдиві дані щодо країни реєстрації транспортного засобу до функціонального модулю «Пасажирський пункт пропуску» АСМО «Інспектор-2006».

Але, як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, відносно вказаних звинувачень він нічого пояснити не може, оскільки документи оформлювалися ще в 2010 році, і протягом всього часу його роботи в Сумській митниці ніяких зауважень чи скарг з приводу оформлення вказаних документів не висловлювалося ні з боку керівництва митниці, ні з боку громадян. Після звільнення його з митних органів 08.11.2010р. до моменту проведення самоперевірки 27.12.2011р. у нього ніяких пояснень з приводу оформлення цих документів не відбирали, тому він не може підтвердити більше ніж через рік, що саме ним оформлювалися вищевказані документи. Він також не може виключити того факту що після того, як його було звільнено з митних органів у листопаді 2010 року, до тих документів, які зберігалися у Сумській митниці, могли бути внесені зміни, так як під час його роботи жодних зауважень з приводу оформлення цих документів йому не висловлювалося.

Такі пояснення ОСОБА_1 не були спростовані відповідачами.

Суд також зазначає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.2 КАС України, суб'єкт владних повноважень, приймаючи рішення, повинен дотримуватися обов'язку діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що ті порушення, які інкримінуються ОСОБА_1 носять формальний характер, жодних негативних наслідків від них не настало, тому, на думку суду, вони не можуть бути підставами для припинення перебування позивача на державній службі у зв»язку з порушенням Присяги державного службовця.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З довідки Сумської митниці вбачається, що середньомісячний заробіток ОСОБА_1 становить 2128грн.93коп., а середньоденний 99грн.02коп. (а.с.94).

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 3960 грн. 80 коп. є обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Державна митна служба України, Сумська митниця, як субєкти владних повноважень, не довели правомірності своїх наказів щодо припинення перебування на митній службі в митних органах інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати незаконними наказ Державної митної служби України від 11.01.2012року №39-к та наказ Сумської митниці від 12.01.2012року №20-к в частині припинення перебування на митній службі в митних органах інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці ОСОБА_1, поновити його на державній службі в митних органах на посаді інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці та стягнути з Сумської митниці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3960 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Сумської митниці про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконними наказ Державної митної служби України від 11.01.2012року №39-к та наказ Сумської митниці від 12.01.2012року №20-к в частині припинення перебування на митній службі в митних органах інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на державній службі в митних органах на посаді інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці.

Стягнути з Сумської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3960 грн. 80 коп. /три тисячі дев"ятьсот шістдесят грн. 80коп./.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі в митних органах на посаді інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Глухів" Сумської митниці та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_6

судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Повний текст постанови виготовлений 16 березня 2012 року.

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя С.О. Бондар