Справа № 2-а-1761/11
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1761
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2011 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Озерянської Ж.М.,

при секретарі Волинець Т.І.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Дніпропетровського району про визнання неправомірними дій та зобов»язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 15.09.2010 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що він 30 січня 2011 року звернувся до відповідача з заявою та документами про перерахунок йому пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1986 року та особі віднесеної до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також як інваліду 1 групи в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботою по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС зі 100%: втратою професійної працездатності. Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»він має право на отримання державної пенсії у розмірі, не нижчому 10 мінімальних пенсій за віком, проте, відповідач не проводив нарахування та виплату пенсії у встановленому законом та зазначеному вище розмірі та на письмове звернення позивача відповідач відмовив в перерахуванні пенсії, керуючись положеннями нормативних актів, що на підставі рішень Конституційного Суду України визнані неконституційними. Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати йому пенсії у розмірі нижчому ніж це встановлено ст.ст. 50,54,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»незаконними, просив зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 та ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з урахуванням різниці, яка фактично була виплачена за цей період. Просив справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що Управління пенсійного фонду правильно нараховує пенсію позивачу й підстав для задоволення позову не вбачає, а тому просили відмовити в задоволенні позову та справу розглянути у його відсутність.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідивши наявні докази, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що позивач є учасником ліквідації та постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 1 групи тощо.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3 та 4 категорій встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Ч. 3 та 4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»було встановлено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, та беручи до уваги те, що позивач віднесений до 1 (першої категорії) та є інвалідом І групи у звязку із захворюванням, повязаним із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, є слушними доводи позивача та є безспірною наявність у нього права на призначення пенсії у розмірі, не нижчому від 10 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22.05.2008 року №10-рп/2008 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»був визнаний неконституційним.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ст.ст. 69, 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України, вони втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення і висновки Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення п. 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»був визнаний неконституційним, він втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Як було встановлено судом, відповідачем призначалась та виплачувалась пенсія згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»з розрахунку 19,91 грн. (втратила чинність з 01.09.2008 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян») та постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 01.01.2006 року.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи". Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого. крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, на переконання суду, є правомірним при вирішенні цього спору виходити з того, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 59 і 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого й визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст.54 зазначеного вище Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до категорії 1, зокрема, інвалідам 1 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, а інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем, виходячи із розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», що складає 19 грн. 91 коп. Проте, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно із положеннями Конституції України, зміст і обсяг існуючих прав і свобод не може бути звужений при прийнятті нових чи внесенні змін у діючі закони (ч.3 ст.22 Конституції України), конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, складовою конституційного права на соціальний захист, і юридичними засобами - здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.1 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообовязковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного суду не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду та підставою задоволення його позовних вимог.

За таких обставин, перерахунок пенсії позивачу, повинно відповідачем здійснюватись відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції відновленій Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, починаючи з 14.09.2010 року, та до внесення законодавцем в редакцію Закону відповідних змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.3, 8, 22, 46, 51 Конституції України, ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного суду України №10рп/2008 від 22 травня 2008 року, ЗУ «Про захист і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.2, 8, 69-71, 94, 160-165, 167,256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України Дніпропетровського району про визнання незаконними дій та зобов»язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі, меншому ніж встановлений ст.ст. 50,54,67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі, меншому 10 мінімальних пенсій за віком незаконними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, встановивши її розмір не менше десяти мінімальних пенсій за віком, та нарахувати надбавку у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 14.09.2010 р. за виключенням здійснених за цей період таких виплат.

Рішення в частині перерахунку та виплати пенсії за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Озерянська Ж.М.