Справа № 460/4396/13-а
Суддя: Гоцко В. І.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4396/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2014

Яворівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді: Гоцко В.І.,

з участю секретаря: Домашовець М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Міндоходів України про визнання дій неправомірними та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 15 листопада 2013 року, заступником начальника Львівської митниці його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Вважає дану постанову необґрунтованою і такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, так як при розгляді справи працівниками Львівської митниці не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови в справі про порушення митних правил від 15 листопада 2013 року, він, 08 квітня 2013 року, ввіз на митну територію України, через митний пост «Краковець» Львівської митниці, автомобіль марки «CHRYSLER», моделі «VOYAGER, реєстраційний номер RLU83KY в митному режимі «транзит», а 06 травня 2013 року, він, в митному режимі «транзит», ввіз на митну територію України автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF», реєстраційний номер RJA92HR.

Під час проходження митного контролю, при ввезені ним на територію України автомобіля марки «CHRYSLER», моделі «VOYAGER, реєстраційний номер RLU83KY та автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF», реєстраційний номер RJA92HR, ним були представлені документи, які на його думку були, підставою для ввезення транспортних засобів в режимі ввезення за правилами Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 р.).

Однак вищевказаною Конвенцією та відповідності ст.105 МК України визначено, що у митний1 режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами можуть поміщатися транспортні засоби комерційного призначення, якими є транспортні засоби, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів.

Ввезеними ним згаданими транспортними засобами він керував особисто, нічого не декларував і ніяких товарів через митний кордон не переміщував, не здійснюючи їх вивезення з України у встановлений строк, оскільки проживає у багатодітній сім»ї, тому змушений був заробляти кошти на проживання тимчасовими заробітками, знаходячись за межами області, тому із заявою до Львівської митниці про продовження строку перебування цих автомобілів на території України він не звертався, з обставин, що не залежали від його волі. Але вияснилося, ввезені ним автомобіля відносяться до транспортних засобів особистого користування і під юрисдикцію Стамбульської конвенції не підпадають.

Разом з ним, він вважає, що посадовою особою митного органу пункту пропуску «Краковець», без відмови щодо оформлення ввезених ним автомобілів в режимі тимчасового ввезення, було оформлено ввезення ним названих автомобілів в режимі транзитного ввезення, про що йому не було доведено до відома.

31 жовтня 2013 року, під час перетину кордону, інспектором митного поста «Краковець», відносно нього було складено протокол про порушення ним митних правил, на підставі якого, заступником начальника Львівської митниці Міндоходів і було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Просить суд поставити рішення, яким визнати неправомірними дії заступника начальника Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_2, в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу та скасувати постанову в справі про порушення митних правил заступника начальника Львівської митниці Міндоходів від 15 листопада 2013 року №2993/20908/13, звільнивши його від адміністративної відповідальності, а справу провадженням закрити.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник Львівської митниці теж подала до суду письмове заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1, в якому вказує на правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необгрунтовністю позовних вимог і просить також справу слухати у її відсутності.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови в справі про порушення митних правил заступника начальника Львівської митниці Міндоходів №2993/20908/13 від 15 листопада 2013 року, ОСОБА_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Статтею 105 ч.1 та ч.2 Митного кодексу України встановлено, що тимчасове ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст.189 Митного Кодексу України та в ОСОБА_31- В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення на умовах визначених цими ОСОБА_3, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до ст.189 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

У відповідності до ст.95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу пять діб. До строків зазначених у частині 1 даної статті не включається час дії обставин, зазначених ст.192 Митного кодексу України, тобто якщо під час перевезення товарів транспортний засіб - внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу, чого позивачем ОСОБА_1 зроблено не було.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 321 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем, з моменту його початку і до закінчення, згідно із заявленим митним режимом.

Частина 3 статті 325 Митного кодексу України передбачає, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.60 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування наземні транспортні засоби, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності чи користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату чи безоплатно.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому заступник начальника Львівської митниці, притягаючи позивача до відповідальності за порушення ним митних правил, діяв відповідно до вимог митного законодавства України та правомірно визнав позивача ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Однак, згідно ст.489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верхового суду України за №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Тому суд приходить до висновку, що заступником начальника Львівської митниці, при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення, не було враховано обставин, зазначених у ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позитивної характеризується по місцю проживання, його майнового стану, який є скрутним, обставин, що помякшують відповідальність, щире каяття.

Враховуючи наведене та малозначність вчиненого правопорушення, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ст.ст.7-11, 71-72, 86, 94, 128, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 4, 92, 93, 95, 105, 109, 189, 470 МК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити частково.

Постанову заступника начальника Львівської митниці ОСОБА_2 за №2993/20908/13 від 15 листопада 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, в частині накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 8500 гривень, скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного Кодексу України і, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Гоцко В.І.