Справа № 2а/2270/1768/11
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2270/1768/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2011 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:представника позивача - ОСОБА_3 за довіреністю від 23.02.2011р. представника відповідача - ОСОБА_4 за довіреністю від 19.01.11р. №449/10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 21.06.2010р., №/1 від 13.07.2010р., №/3 від 01.12.2010р., -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 21.06.2010 року, №/1 від 13.07.2010 року, №/3 від 01.12.2010 року, якими позивачеві визначене податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 62729,5 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 40233 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 22496,5 грн.. З висновками відповідача позивач не погоджується, зазначає, що ДПІ у Дунаєвецькому районі невірно визначило суму податкового зобовязання та прийняло повідомлення-рішення, що суперечать законодавству з питань оподаткування. Зазначає, що не був зобовязаний реєструватись платником податку на додану вартість з 20.01.2009 року та нараховувати і сплачувати податок на додану вартість за період з 20.01.2009 року по 31.03.2010 року, оскільки ним дотримана межа виручки до 500000 гривень, яка визначена Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини на які посилається у позовній заяві, просить суд задоволити позовні вимоги та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Повноважний представник відповідача проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить у позові відмовити. Зазначив, що податковим органом було донараховано позивачу податок на додану вартість, оскільки за останні дванадцять календарних місяців (з 01.01.2008р. по 31.12.2008р.) загальна сума доходу від здійснення поставки товарів (послуг) становить 360037 грн. відповідно до пункту 2.3.1 статті 2 Закону України Про податок на додану вартість він був зобовязаний з 20.01.2009 року зареєструватися платником ПДВ та подавати декларації по ПДВ за періоди лютий 09р. - березень 2010р..

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному звязку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наведеного нижче.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 28.03.2002 року зареєстрований Дунаєвецькою районною державною адміністрацією, як субєкт підприємницької діяльності без створення юридичної особи, свідоцтво про державну реєстрацію серії ВО1 від 28.03.2002 року за №522446, взято на податковий облік 02.04.2002 року в ДПІ у Дунаєвецькому районі за №2154.

Основними видами діяльності позивача є: інші роботи з завершення будівництва; посередництво в торгівлі деревиною та будівельними матеріалами; оптова торгівля будівельними матеріалами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту.

В період часу з 26.05.2010р. по 07.06.2010р. працівниками державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі на підставі направлення №348 від 26.05.2010 року, ч.1 ст.11-1 Закону України від 04.12.1990р. №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні», відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок субєктів господарювання проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 вимог податкового законодавства за період з 01.04.2007р. по 31.12.2010р. відповідно до затвердженого плану перевірки.

У період, що перевірявся, субєкт господарювання був платником: єдиного податку; податку з доходів фізичних осіб (від підприємницької діяльності), протягом 1 кварталу 2009 року перебував на загальній системі оподаткування.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №449/1740/НОМЕР_1 від 10.06.2010 року, відповідно до висновків акту, перевіркою встановлено порушення вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.3, п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» 168/97 від 03.04.1997р. в результаті чого встановлено заниження податкового зобовязання з ПДВ на загальну суму 40233 грн., в тому числі: лютий 2009р. 0, 00 грн., березень 2009р. 0,00 грн., квітень 2009р. 1121 грн., травень 2009р. 1400 грн., червень 2009р. 3585,2 грн., липень 2009р. 3632,8 грн., серпень 2009р. 9202,2 грн., вересень 2009р. 9983 грн., жовтень 2009р. 4308,8 грн., листопад 2009р. 7000 грн., грудень 2009р. 0,00 грн., січень 2010р. 0,00 грн., лютий 2010р. 0,00 грн., березень 2010р. 0,00 грн.; пп.4.1.4а п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ із змінами та доповненнями, ФОП не подано декларації по ПДВ за періоди лютий 2009р., березень 2009р., квітень 2009р., травень 2009р., червень 2009р., липень 2009р., серпень 2009р., вересень 2009р., жовтень 2009р.,листопад 2009р., грудень 2009р., січень 2010р., лютий 2010р., березень 2010р..

На підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі від 21.06.2010 року №/0, яким позивачеві визначене податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 67729,5 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 40233 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 22496,5 грн..

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПІ у Дунаєвецькому районі, ДПА у Хмельницькій області, ДПА України. За результатами розгляду первинної скарги позивача, рішенням ДПІ у Дунаєвецькому районі податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (податкове повідомлення-рішення №/1 від 13.07.10р.); рішенням ДПА у Хмельницькій області від 20.09.2010р. №15588/В/25-036 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (податкове повідомлення-рішення №/2 від 28.09.10р.); рішенням ДПА України від 26.11.2010р. №7783/В/25-0315 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, скаргу без задоволення (податкове повідомлення-рішення №/3 від 01.12.2010р.), в звязку з чим ПП ОСОБА_5 оскаржено його в судовому порядку.

Судом встановлено, що підставою для визначення податкових зобовязань по податку на додану вартість є викладені в акті виїзної планової перевірки висновки відповідача щодо заниження податкових зобовязань з ПДВ на загальну суму 40233 грн. за період з 20.01.2009р. по 31.03.2010р., оскільки загальна сума доходу позивача від здійснення поставки товарів (послуг) з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. становить 360037 грн. і позивач на підставі пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України Про податок на додану вартість зобовязаний був з 20.01.2009р. зареєструватись платником податку на додану вартість та подавати декларації по ПДВ за лютий 2009 року березень 2010 року.

У відповідності до п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.97р. із змінами та доповненнями (далі Закон про ПДВ) платником податку є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3. ст. 2 Закону про ПДВ (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.1998 року № 727 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У відповідності до п.6 Указу №727 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) як податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що платник єдиного податку самостійно визначає доцільність реєстрації платником податку на додану вартість незалежно від виду своєї діяльності та суми отриманої виручки.

Судом встановлено, що позивач в період здійснення господарської діяльності в 2008 році реєструвався як платник єдиного податку (свідоцтво про сплату єдиного податку серії Е №504025 від 20.12.2007р., термін дії з 01.01.2008р. по 31.12.2008р.). Матеріалами перевірки встановлено, що перебуваючи на спрощеній системі в період 01.01.2008 року по 31.12.2008 року загальна сума доходу від здійснення поставки товарів (послуг) становить 360037 грн., не більше граничного обсягу виручки встановленого для спрощеної системи оподаткування (500000 грн.). В періодах перебування позивача на загальній системі оподаткування 1 квартал 2009 року валовий дохід позивача становив 0 грн..

Судом встановлено, що позивач не перевищив допустимий розмір загальної суми від здійснення операцій встановлений для платників єдиного податку, а також обсягу виручки, максимально встановленої для платників єдиного податку. В період перебування на загальній системі оподаткування господарської діяльності не здійснював, що підтверджується та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

В звязку із тим, що за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року загальна сума доходу становить 360037,00 грн. та з урахуванням приписів п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.9.3, 9.4 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість, на думку відповідача позивач зобовязаний був з 20.01.2009 року зареєструватись платником податку на додану вартість.

Як встановлено судом, в першому кварталі 2009 року позивач перебував на загальній системі оподаткування і згідно поданих декларацій, доходів не отримував.

Відповідно до норми п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України Про податок на додану вартість, особа підлягає обовязковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Враховуючи те, що протягом 2008 року позивач був платником єдиного податку, отримана ним у 2008 році виручка від реалізації товарів (послуг) в сумі 360037,00 грн., згідно з приписами п.6 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, оподаткуванню податком на додану вартість не підлягала. В звязку з цим, вказаний обсяг виручки жодним чином не може свідчити про обовязковість реєстрації позивача як платника податку на додану вартість за приписами п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 вказаного Закону.

Таким чином, доводи відповідача про те, що позивач зобовязаний був зареєструватись платником податку на додану вартість з 20.01.2009 року є безпідставними.

В акті перевірки зазначено, що протягом періоду з 20.01.2009 року по 31.03.2010 року позивач отримав виручку в сумі 201165 грн., в тому числі ПДВ 40233 грн.. Таким чином, за висновком відповідача, позивач в порушення п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.3.1.1. п.3.1 ст.3, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.3, п.9.4 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість занизив податкові зобовязання з ПДВ на загальну суму 40233,00 грн..

Оскільки в період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. (свідоцтво про сплату єдиного податку серії Е №504025 від 20.12.2007р.), з 01.04.2009р. по 31.12.2009р. (свідоцтво про сплату єдиного податку серії Ж №231845 від 13.03.2009р.), з 01.01.2010р. по 31.03.2010р. (свідоцтво про сплату єдиного податку серії З №90862 від 22.12.2009р.) позивач перебував на спрощеній системі оподаткування і сплачував єдиний податок, що підтверджується вищезазначеними свідоцтвами і не був платником податку на додану вартість, тому здійснене відповідачем донарахування податкових зобовязань з ПДВ в сумі 40233,00 грн., за вказаний період, суд вважає протиправним. Позивач перебуваючи на загальній системі оподаткування (1 квартал 2009 року) виручку не отримував (висновки відповідача, р.4.1.1 акту перевірки).

Враховуючи викладене, суд вважає, що повідомлення-рішення є такими, що прийняті безпідставно, відповідно і відсутні порушення позивачем пп.4.1.4а п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ із змінами та доповненнями.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, відповідачем не доведено, а судом не встановлено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №/0 від 21.06.2010р., №/1 від 13.07.2010р., №/3 від 01.12.2010р., а тому вони підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до державної податкової інспекції у Дунаєвецькому районі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 21.06.2010р., №/1 від 13.07.2010р., №/3 від 01.12.2010р. задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 21.06.2010р., №/1 від 13.07.2010р., №/3 від 01.12.2010р..

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2011 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1