Справа № 379/1163/15-а
Суддя: Бойко М. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/1163/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення вказаного органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 03.08.2015 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Станишівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення вказаного органу місцевого самоврядування від 24 липня 2015 року № 180-55-VI про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства їй та ОСОБА_3. Свої вимоги вона мотивувала тим, що 19.01.2007 року рішенням № 36 12 сесії 5 скликання Станишівської сільської ради її чоловіку - ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1718 га. Цим же рішенням Станишівської сільської ради її чоловіку було надано також і дозвіл на розробку документації щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 2606 га.

05.06.2008 року в Таращанському районному відділі земельних ресурсів її чоловік отримав відповідні державні акти на земельні ділянки Серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

До придбання даної земельної ділянки по АДРЕСА_1 та її приватизації, попередня власниця земельної ділянки усно дозволила ОСОБА_3 проїжджати через її територію до земельної ділянки ОСОБА_2. Документально такий дозвіл на проїзд зафіксований не був.

03 червня 2015 року вона звернулася до Станишівської сільської ради з клопотанням про надання їй дозволу для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3, у власність для ведення особистого селянського господарства розміром 0,10 га. 17 червня 2015 року вона одержала рішення Станишівської сільської ради № 171-53-VІ, в якому було зазначено про відмову у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що до заяви не було додано графічні матеріали, хоча вона подавала їх разом з клопотанням і на сесії, а також враховуючи пропозиції депутатів та сільського голови. З цього ж рішення вона дізналась, що на цю ж земельну ділянку була подана аналогічна заява від імені ОСОБА_2, проживаючої в АДРЕСА_2, якій було також відмовлено та яка являється матір'ю для третьої особи - ОСОБА_3. Однак ОСОБА_2 вже має в власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. А згідно ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України

передача земельних ділянок у власність громадян в межах відповідних норм провадиться один раз по кожному виду використання, у зв'язку з чим вона не мала права звертатись з такою заявою та претендувати на бажану земельну ділянку.

Неодноразово звертаючись усно до голови сільської ради Петра Івановича Медведчука, вона отримувала різні відмовки, що на бажаній ділянці розташований проїзд шириною 14 м, який є документально підтверджений, а також рекомендації щодо вирішення даного питання в суді.

В липні 2015 року вона звернулась до прокуратури Таращанського району Київської області з проханням втрутитись в розгляд і вирішення даних обставин. 9 липня 2015 року вона одержала лист № 898 від прокурора району з зазначенням відсутності обставин для прокурорського реагування та рекомендацією звернутись з позовом до суду.

9 липня 2015 року вона повторно подала клопотання про дозвіл на розробку проекту землеустрою до сільської ради з вимогою провести засідання комісії з вирішення земельних питань. Таке засідання було призначене на 24 липня з виїздом на місце, однак під час нього депутати та землевпорядники навіть не провели ніяких замірів та не склали жодного документу, який би підтверджував їхнє рішення. Цього ж дня відбулась сесія Станишівської сільської ради, на якій було вирішено розділити незаконний проїзд між нею та ОСОБА_3 та виділити під приватизацію кожній стороні по 7 метрів проїзду на підставі висновків земельної комісії, хоча останній жодного клопотання про виділення земельної ділянки не подавав (копія рішення № 180-35-УІ від 24.07.2015 року додається).

Таке рішення не задовольняє її вимоги та порушує її законні права та інтереси, оскільки ширина незаконного проїзду в різних місцях відрізняється по метражу і є меншою, ніж 14 м, крім того, у ОСОБА_3 немає жодної документації на такий проїзд, а тим більше є можливість зробити проїзд до городу ОСОБА_2 в іншому місці та оформити його належним чином. Тому вона змушена звернутись до суду.

В ст. 116 Земельного кодексу України вказано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом.

Ст. 121 Земельного кодексу України вказує на те, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

п б). - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

У відповідності з п. 7 зазначеної статті підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Такий перелік є вичерпним, отже, законних підстав для відмови у задоволенні клопотання не було, оскільки графічні матеріали нею було додано і на генеральному плані села на бажаній земельній ділянці жодної дороги не відмічено.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, надавши пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог та попросила суд визнати незаконним та скасувати рішення Станишівської сільської ради від 24 липня 2015 року № 180-55-VI про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Станишівської сільської ради в АДРЕСА_3 згідно схеми розміщення земельної ділянки та залишення проїзду шириною 7 метрів, а також зобов'язати Станишівську сільську раду розглянути на своєму пленарному засіданні (сесії) подану нею 09 липня 2015 року заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства в строки та в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення.

Представник відповідача суб'єкта владних повноважень позов не визнав повністю та пояснив, що позивачка претендує на землі загального користування (проїзд), які не можуть бути передані у власність для ведення особистого селянського господарства, хоча рішенням Станишівської сільської ради від 24 липня 2015 року № 180-55-VI було частково задоволено заяву позивачки та надано їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Станишівської сільської ради в АДРЕСА_3 згідно схеми розміщення земельної ділянки та залишено проїзд шириною 7 метрів до земельної ділянки третьої особи - ОСОБА_2, яка розташована в АДРЕСА_2 та межує із земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_4 - чоловіка позивачки, яка розташована в АДРЕСА_3.

Представник 3-ої особи позовні вимоги не визнав, вважаючи оскаржуване рішення Станишівської сільської ради законним та обгрунтованим, оскільки дійсно позивачка претендує на земельну ділянку загального користування (проїзд).

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини, а саме, що 9 липня 2015 року позивачка звернулася до Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області із письмовою заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, по АДРЕСА_3, яка межує із земельною ділянкою, яка належить її чоловікові ОСОБА_4 та яка розташована в АДРЕСА_3, мотивуючи тим що бажана земельна ділянка використовується під не законний проїзд до земельної ділянки, що належить ОСОБА_2, яка розташована в по АДРЕСА_2.

24.07.2015 року комісія в складі сільського голови Медведчука П.І., депутатів сільської ради - членів комісії з питань комунальної власності, земельних відносин та екології здійснили обстеження земельної ділянки на яку претендує позивачка і прийняла рішення рекомендувати сесії сільської ради задовольнити частково заяву ОСОБА_1 в зв'язку з тим, що дана земельна ділянка є землями загального користування, відведеними для проїзду на слідуючі земельні ділянки, про що було складено відповідний акт (а.с.19).

Рішенням Станишівської сільської ради від 24 липня 2015 року № 180-55-VI було частково задоволено заяву позивачки та надано їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Станишівської сільської ради в АДРЕСА_3 згідно схеми розміщення земельної ділянки та залишено проїзд шириною 7 метрів до земельної ділянки третьої особи - ОСОБА_2, яка розташована в АДРЕСА_2 та межує із земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_4 - чоловіка позивачки, яка розташована в АДРЕСА_3 (а.с.11).

Норми чинного законодавства встановлюють презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак відповідач не спростував в повному обсязі обставин, зазначених позивачкою у позовній заяві та підтверджених у судовому засіданні на підставі наданих доказів, тобто не надав суду доказів в світлі вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України того, що земельна ділянка на яку претендує позивачка, належить до земель загального користування і використовується з урахуванням планів земельно-господарського устрою конкретного населеного пункту с. Станишівка Таращанського району Київської області, а саме для проїзду.

Відповідно до змісту статті 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, а також передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до змісту пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до змісту ст. 118 Земельного кодексу України (у чинній на момент виникнення спірних відносин редакції) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до вимог ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю, так як в судовому засіданні доведено, що прийняте відповідачем спірне рішення є незаконним. Порушене право позивачки підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути на черговій сесії її заяву від 09 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 118, 122, 123 ЗК України, ст.ст. 26, 33, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 2, 6, 70-71, 159-163,167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити .

Визнати незаконним та скасувати рішення Станишівської сільської ради від 24 липня 2015 року № 180-55-VI про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Станишівської сільської ради в АДРЕСА_3 згідно схеми розміщення земельної ділянки та залишення проїзду шириною 7 метрів.

Зобов'язати Станишівську сільську раду розглянути на своєму пленарному засіданні (сесії) подану ОСОБА_1 09 липня 2015 року заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства в строки та в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області шляхом подачі, в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ:____________________