Справа № 2а/1270/3293/2012
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2012-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 року справа №2а/1270/3293/2012

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Міронової Г.М., Юрко І.В., секретарі Манаєві М.В., за участі представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі № 2а/1270/3293/2012 за позовом приватного підприємства фірма «Марічка» до державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2012 року позивач приватне підприємство фірма «Марічка» (далі ППФ «Марічка») звернувся із позовом до відповідача державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби (далі ДПІ у м. Красному Лучі), яким просив визнати неправомірними дії щодо зазначення у акті перевірки висновків щодо нікчемності угод, укладених між ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» та ПП «Марічка», визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.04.12 про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.04.12 про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 136 910,00грн. у тому числі за основним платежем - 91267,00грн., за штрафними санкціями - 45634,00грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просив постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Сторони про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним чином, проте правом бути присутніми на судовому розгляді позивач не скористався.

В судовому засіданні представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників позивача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ПП фірма «Марічка» зареєстровано 15.12.1992 року у виконавчому комітеті Краснолуцької міської ради Луганської області, свідоцтво про державну реєстрацію № 0000058 від 15.12.1992 р.(а.с.16).

Відповідно до статистичної довідки з ЄДРПОУ основним видом діяльності позивача за КВЕД є оптова торгівля цукром, шоколадними та кондитерськими виробами (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва позивач зареєстрований платником податку на додану вартість 23.12.1997 року (а.с.20) та знаходиться на податковому обліку в ДПІ у місті Красному Лучі.

У період з 29.03.12 по 04.04.12 відповідачем була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ПП фірма «Марічка» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість в момент вчинення правочинів з ТОВ «АПК «Харківцукорзбут», спрямованих на реальне настання наслідків при придбанні товарів (послуг) за серпень 2011 року, за результатами якої складено акт № 105 /22-19078306 від 05.04.2012 (далі ОСОБА_1 перевірки) (а.с.26-32).

У висновку акта перевірки зазначені наступні порушення: 1. п. 198.6, ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI завищено податковий кредит внаслідок чого завищено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 91267 грн. за серпень 2011 р.; 2. п. 1, п. 5 ст. 203, п. 1, п. 2 ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП фірма «Марічка» з TOB «АПК «Харківцукорзбут».

На підставі зазначеного акту перевірки, було сформовано податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 17.04.2012 року відповідно до якого ПП фірма «Марічка» збільшена сума податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 91 267 гривень, і штрафні санкції в розмірі 45 634 гривень, усього на загальну суму 136901 грн.(а.с.55).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив.

Визначення суми податкових та/або грошових зобов'язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів передбачено главою 4 Податкового кодексу, зокрема у п.54.3 ст.54 зазначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що позапланова документальна невиїзна перевірка позивача ПП фірма «Марічка» була проведена з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» за серпень 2011 року.

Між ПП фірма «Марічка» (Покупець) та ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» (Продавець) укладено договір постачання від 25.01.2011 року №2501А2 на поставку цукру (а.с.61-62).

На виконання умов вище визначеного договору ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» були виписані видаткові та податкові накладні, які накладні відображені у реєстрі отриманих податкових накладних і зазначене сторонами не заперечується.

Позивач сформував за серпень 2011 року податковий кредит у розмірі 301130,00грн. із яких 91 267,00грн. - по взаємовідносинам з ТОВ «АПК «Харківцукорзбут».

Відповідач вважає, що позивачем незаконно віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинам з ТОВ «АПК «Харківцукорзбут», оскільки при перевірці останнього у нього не було товаротранспортних накладних, які б підтверджували постачання товару, та інші первинні документі оформлені з порушенням чинного законодавства.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, податкова накладна є саме тим документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, і якщо ПП фірма «Марічка» виконало всі передбачені законом умови і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, то воно має право на формування податкового кредиту.

Матеріалами справи, а саме відповідними бухгалтерськими та податковими документами, договором купівлі - продажу, актами приймання - передачі товару, платіжними дорученнями та отриманими від ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» податковими та видатковими накладними, підтверджено, що поставка товару мала реальний характер.

Згідно договору поставки цукру від 25.01.11 розвантаження товару здійснюється за рахунок покупця, а завантаження - за рахунок продавця, поставка товару здійснюється згідно заявкам покупця, в яких оговорено місце поставки товару (а.с. 61-62).

Відповідно до видаткових накладних № 3312 від 16.08.2011 року, № 3411 від 16.08.2011 року, №3632 від 31.08.2011 року, цукор-пісок у загальній кількості 64 тонни ППФ «Марічка» був отриманий від ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» за дорученням № 62 від 15.08.2011р., дорученням № 69 від 30.08.2011 р..

Крім того, отриманий товар ППФ «Марічка» оплачений, що було підтверджено і висновками акту перевірки.

Висновок відповідача про неможливість підтвердження фактичного одержання цукру від ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» у зв'язку з тим, що в товаротранспортній накладній (далі по тексту ТТН) помилково зазначений не той пункт розвантаження спростовується наступним.

ТТН б/н від 16.08.2011р., ТТН б/н від 17.08.2011р. и ТТН б/н від 01.09.2011 р. були виписані відправником вантажу цукру-піску з помилкою в найменуванні пункту розвантаження (зазначена юридична адреса одержувача в м. Красний Луч Луганської області). Вивантажений цукор-пісок був 17-18.08.2011р. і 01.09.2011 р. у м. Луганську, де ППФ «Марічка» згідно договору оренди № 12/ЮI від 01.01.2011р. орендує склади за адресою м. Луганськ вул. Тімірязєва,1-е на станції складу Державного підприємства «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» Дон. залізниці. Підтвердженням пункту розвантаження товару в м. Луганськ є подорожні листи № 049244 від 10.08.2011 р., б/н від 01.09.2011 року, вантажного автомобіля «Вольво» № НОМЕР_2 належного ППФ «Марічка»., у яких зазначене місце вивантаження (м. Луганськ) і кількість тонн (64 тонни) 44 тонни 17-18.08.2011 р., й 20 тонн 01.09.2011 р..

Підтвердженням прибуття, надходження, і вивантаження товару (цукор - пісок відвантажений ТОВ «АПК «Харківцукорзбут») у кількості 64 тонни в склади, орендовані ППФ «Марічка», є акт виконаних завантажувально-розвантажувальних робіт здійснених вантажниками філії «УДЦТС «Ліски» на Дон. залізниці.» № ОУ-5735 від 16.09.2011р. на суму 4012,68 грн. (за період з 17-18.08.2011 року й 01.09.2011 року), що також підтверджено й накопичувальною картою приймальника товару на склад «Луганськ-Ліски», у якій відбито приймання товару цукрового - піску в кількості 64 тонн. Зазначену обставину також підтвердила допитана у якості свідка робітник «Ліски» ОСОБА_4.

На підтвердження того, що саме ці 64 тонни цукрового піску отримані 17.08.2011 року в м. Горлівці (зі складів ТОВ «АПК «Харківцукорзбут»), надійшли на зазначені вище склади ППФ «Марічка» позивач надав посвідчення про відрядження видане ППФ «Марічка» водієві підприємства ОСОБА_5, відрядженому на строк 14 днів з 10 по 23.08.2011 року, де метою відрядження зазначено - автотранспортні перевезення, підставою відрядження явився наказ по підприємству від 09.08.2011 року № 69 -к. Так відповідно до відрядного посвідчення, ОСОБА_5 прибув у м. Горлівка на орендовані ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» склади 15.08.2011 року убув 16.08.2011 року, повторно прибув 17.08.2011 року й вибув 17.08.2011 року.

На підтвердження факту поставки товару постачальником ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» до станції Горлівка позивач надав товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу залізничним транспортом, договори оренди складських приміщень у м. Горлівка. Зазначену обставину також підтвердила допитана у якості свідка юрист ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» Тимофєєва.

Таким чином, суд першої інстанції визнав доведеним позивачем того факту, що поставку товару від постачальника він здійснив своїм транспортом у кількості та якості відповідно до наданих документів, а тому висновок відповідача щодо безтоварності зазначених операцій суд вважає хибним та таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах та документальних доказах.

Наявність акту перевірки контрагента ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» з зазначеним порушеннями не може слугувати беззаперечним доказом нікчемності укладеної угоди між цім підприємством та позивачем і вважатись такою, що не створила реальних наслідків.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг, яким декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд першої інстанції не прийняв доводи позивача, наведені у запереченнях щодо неточностей у сертифікатах якості в частині визначення первинного заводу - виробника цукру. Відсутність чи наявність взаємовідносин між постачальником та ВАТ «Горохівський цукровий завод», ТОВ «Хоросківський цукровий завод», а також неточності при визначенні коду ЄДРПОУ зазначеного підприємства, не може бути підставою для визначення правочину недійсним.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про недоведеність відповідачем правомірності прийняття рішення про донарахування позивачу податку на додану вартість а тому податкове повідомлення-рішення № від 17.04.12 про збільшення ТОВ фірма «Марічка» податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 136 910,00грн. у тому числі за основним платежем - 91267,00грн., за штрафними санкціями - 45634,00грн. підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі № 2а/1270/3293/2012 за позовом приватного підприємства фірма «Марічка» до державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі № 2а/1270/3293/2012 за позовом приватного підприємства фірма «Марічка» до державної податкової інспекції у місті Красному Лучі Луганської області Державної податкової служби про визнання дій неправомірними, скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: А.А.Блохін

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_6