Справа № 2-а-75/10
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2010-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-75/10
Провадження №-
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2010 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., при секретареві Паучек Є.В., за участю позивача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі, про визнання дій неправомірними по нарахуванню пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі, про визнання дій неправомірними по нарахуванню пенсії. Посилався, що є інвалідом 1-ї групи, внаслідок захворювання пов'язаним із наслідками аварії на ЧАЕС. Зазначав, що на даний час знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Вижницькому районі, та отримує пенсію, яка менша мінімального розміру пенсії передбаченого чинним законодавством, а у відповідності до ч. 4 ст.54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинен отримувати основну пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 100% від мінімальної пенсії за віком. У 2009 році звернувся з листом до УПФ у Вижницькому районі про здійснення перерахунку пенсії, однак було відмовлено, вказану відмову вважає неправомірною

Просив визнати дії Управління пенсійного фонду України у Вижницькому районі неправомірними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати призначену пенсі згідно ст.50, 54, ч.4, с.67, ч.3, ст.71 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком - основного розміру та 100% від мінімальної пенсії - додаткової, згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі Закону України «Про державний бюджет» з 01.01.2009 року.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві, вважає, що відповідач порушив чинне законодавство та обмежує його Конституційні права, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, в своєму запереченні на позов та в поясненнях вказала, що підстав для застосування ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при визначенні розмірів пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачених ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не має, просила в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №428883, є інвалідом 1 групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, що не оспорюється відповідачем та підтверджується довідкою МОЗ України серії ПДВ № 021041 і експертним заключенням № 3011 від 16.07.1996. (а.с.6,8,9).

Позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Вижницькому районі Чернівецької області, та отримує пенсію у відповідності до копії Розпорядження з 01.01.2009 року у розмірі - 1409,02 грн., з 01.04.2009 року - 1417,02 грн., з 01.07.2009 року - 1423,72 грн.

В грудні 2009 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 ч.4 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 11.01.2010 року відповідачем на адресу позивача, надіслано відповідь у якій відмовлено в такому перерахунку з огляду на відсутність підстав такого призначення та правомірність здійснення управлінням розрахунку пенсії.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

В ч.3 ст. 22 ОСОБА_2 України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в своєму рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005р. зазначив, що неприпустимо обмежувати конституційні права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою, ОСОБА_2 ( 254к/96-ВР ) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту збоку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 ОСОБА_2 України ( 254к/96-ВР ) не допускається.

Статтею 49 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року Ш96-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення права на отримання пенсії), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1990 роках в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою по 1-й групі інвалідності, не можуть бути нижчими 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 1 групи - у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Також, суд дійшов висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого, визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.8 ОСОБА_2 України, - ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

За таких обставин суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, встановленому ст.ст.50. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується ОСОБА_2 України (частина друга статті 46 ОСОБА_2 України).

Відповідно до частини другої статті 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з наступних підстав.

Згідно ст.17 ч.1 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції "Кожна фізична... особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Розглядаючи борги у сенсі поняття "власності", яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу N 1 до Конвенції і не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права" і, таким чином, як власність.

При розгляді справи "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів - закону України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lех sресіаlіs.

Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26 рішення "Кечко проти України"; рішення у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00).

З таких підстав доводи представника відповідача про відсутність фінансових можливостей держави не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно п.1 та 2 ч.2. ст.162 КАС України, - у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

В судовому засіданні при розгляді справи, здобуто докази, щодо тверджень позивача в позовній заяві та в судовому засіданні про те, що відповідач порушив його права, передбаченні ОСОБА_2 України та Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як дійсно судом встановлено порушення прав позивача на соціальний захист, пенсії, що є основним джерелом існування позивача.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи. В їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, враховуючи те, що судом встановлено, що дії управління ПФУ Вижницького району не ґрунтуються на законі та суперечать вимогам ОСОБА_2 України, внаслідок чого порушує право позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає, що необхідно відновити порушені права та інтереси, шляхом часткового задоволення позовних вимог

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Дана норма є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.2 ст.19 ОСОБА_2 України, - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Приймаючи до уваги вищевказане, а також те, що права позивача стосовно цього питання не порушені, оскільки позивач в позовній заяві та у судовому засіданні не навів таких доказів, внаслідок чого суд не може застосувати такий спосіб захисту прав на майбутнє, а тому в цій частині необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.8, 22 ОСОБА_2 України, керуючись ст.ст.2,6,8-9,70-71,104,158- 163,167,185,186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст. ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних з 01.01.2009 року;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних з 01.01.2009 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, встановленому ч.5 ст.186 КАС України без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо^ скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: І. В. Пилип'юк