Справа № 823/1019/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/1019/15

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 823/1019/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.

Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «ВодГео» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року комунальне підприємство «ВодГео» (далі – Позивач, КП «ВодГео») звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області (далі – Відповідач, ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області) про:

- скасування постанови від 03.03.2014 року № 42232274 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 596 233,59 грн.;

- скасування постанови від 14.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження відносно виконання постанови від 03.03.2014 року № 42232274 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 596 233,59 грн.;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 19.02.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 07.04.2014 року про арешт коштів боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 12.09.2014 року про арешт коштів боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 29.10.2014 року про арешт коштів, що знаходяться в касі боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 04.12.2014 року про арешт коштів боржника.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року закрито провадження в частині позовних вимог про:

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 19.02.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 07.04.2014 року про арешт коштів боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 12.09.2014 року про арешт коштів боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 29.10.2014 року про арешт коштів, що знаходяться в касі боржника;

- зобов’язання зняти арешт, накладений постановою від 04.12.2014 року про арешт коштів боржника.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року позов задоволено частково - визнано протиправним та скасовано п. 4 резолютивної частини постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжука С.С. від 14.04.2015 року ВП № 42232274 про виведення в окреме виконавче провадження для подальшого виконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 03.03.2014 року ВП № 42232274 в сумі 596 233,59 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області Яжука С.С. від 14.04.2015 року ВП № 32298770 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 03.03.2014 року ВП № 42232274 в сумі 596 233,59 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що хоча у державного виконавця й були правові підстави для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, водночас скасування рішення, що підлягало виконанню, є безумовною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2015 року ВП №32298770 та п. 4 постанови від 14.04.2015 року ВП №42232274 про виправлення описки в постанові від 03.03.2014 року ВП №42232274.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, вказуючи при цьому на необґрунтоване визначення відповідачем ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області замість УДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаської області, неврахування пропуску Позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, необґрунтоване ототожнення скасування судового рішення та визнанням таким, що не підлягає виконанню, наказу, на підставі якого відкрито виконання провадження.

У судовому засіданні повноважний представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції – скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області Яжуком С.С. від 19.02.2014 року ВП №42232274 (а.с. 7) відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2014 року №925/1693/13 про стягнення з КП «ВодГео» на користь ПАТ «Черкасиобленерго» 5 893 515,93 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію на підставі договору №901 про постачання електричної енергії від 01.09.2012 року та 68 820,00 грн. на відшкодування судового збору, а всього 5 962 335,93 грн. При цьому боржнику було надано семиденний строк для добровільного виконання постанови.

У зв'язку з невиконанням боржником в самостійному порядку рішення суду головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області Яжуком С.С. на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову від 03.03.2014 року ВП №42232274 про стягнення з божника виконавчого збору (а.с. 8).

При цьому судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.04.2015 року у справі №925/1693/13 (а.с. 48-51) визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 11.02.2014 року у справі №925/1693/13 про стягнення з КП «ВодГео» на користь ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Смілянського міського району електричних мереж – 5 893 515,93 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію на підставі договору №901 про постачання електричної енергії від 01.09.2012 року та 68 820,00 грн. на відшкодування судового збору.

У зв'язку з викладеним постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області Яжуком С.С. від 14.04.2015 року ВП №32298770 (а.с. 9) закінчено виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 11.02.2014 року №925/193/13.

Крім того, постановою вказаного державного виконавця від 14.04.2015 року ВП №32298770 (а.с. 10) відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області №39689333 від 03.03.2014 року про стягнення з КП «ВодГео» виконавчого збору в сумі 596 233,59 грн.

Поряд з цим, постановою в.о. начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області Іщенко М.В. від 25.05.2015 року вирішено: виправити допущену помилку, змінивши в постанові про закінчення виконавчого провадження від 14.04.2015 ЄДРВП №32298770 на ЄДРВП №42232274; виправити допущену помилку, вказавши в резолютивній частині постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.04.2015 п. 4 Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виділити в окреме провадження (а.с. 54-55).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 11, 25, 28, 49, 83 Закону України «Про виконавче провадження», а також затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідачем правомірно винесена постанова від 03.03.2014 року про стягнення виконавчого збору, оскільки рішення суду у семиденний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження боржником добровільно виконано не було. Водночас, оскільки виконавче провадження було закінчено у зв'язку зі скасуванням рішення, що підлягало виконанню, підстави винесення постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору були відсутні, як і відсутні підстави для виведення такого виконавчого провадження в окреме.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписи ч. 2 ст. 11 Закону визначають, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому згідно пп. 3.6.2 затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі – Інструкція №512/5) державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (додаток 7). У постанові державний виконавець установлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів, а рішень про примусове виселення - 15 днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій. При цьому вказується дата виконання.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Приписи ч. 1 ст. 28 Закону визначають, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Водночас, судом першої інстанції не було враховано, що Відповідачем як суб’єктом владних повноважень не подано доказів направлення постанови від 19.02.2014 року ВП №42232274 про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У той час як зі змісту наявної у матеріалах справи копії листа ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області від 19.02.2014 року №1117/2.1-28 (а.с. 6), яким направлено Позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження, вбачається, що даний лист отримано КП «ВодГео» 18.03.2014 року за вх. №171. Тобто, семиденний строк для добровільного виконання рішення закінчувався 25.03.2014 року, що свідчить про безпідставність винесення Відповідачем постанови від 03.03.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

З огляду на викладене колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування постанови від 03.03.2014 року ВП №42232274 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до глави 3 затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року №43/5 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

Разом з тим, зі змісту наявної у матеріалах справи інформації про виконавче провадження за станом на 20.04.2015 року (а.с. 12-18) не вбачається, що 03.03.2014 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Водночас зі змісту копії листа КП «ВодГео» від 17.04.2015 року №1073 (а.с. 11) випливає, що із заявою про надання копії постанови від 03.03.2014 року про стягнення виконавчого збору Позивач звернувся лише 17.04.2015 року, а лист отримано ВПВР УДВС ГТУЮ у Черкаській області 20.04.2015 року. Отже, звернувшись до суду 23.04.2015 року з вказаним позовом, Позивачем не було порушено встановлений ч. 2 ст. 181 КАС України десятиденний строк.

Судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону в редакції, яка діяла на момент винесення постанови від 14.04.2015 року ВП №32298770, у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається зі змісту постанови від 14.04.2015 року ВП №32298770 (а.с. 9), виконавче провадження закінчено на підставі п. 4 ст. 49 Закону.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту наведених норм випливає, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону не передбачає відкриття окремого виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, що свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування постанови від 14.04.2015 року №32298770 про відкриття провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Водночас, щодо твердження Апелянта про те, що ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області не є належним відповідачем по справі, позаяк не визначений Законом як самостійний орган державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідача у даній справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Зі змісту п. 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» випливає, органами державної виконавчої служби у розумінні положень ст. 181 КАС України є: 1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень. 2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень. 3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Тобто, у цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області не входив до визначеного Законом переліку органів державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у справах, що розглядаються відповідно до ст. 181 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі Позивач звернувся до неналежного Відповідача та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, враховуючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений права допустити заміну неналежного Відповідача під час апеляційного розгляду справи, підстави для задоволення позову КП «ВодГео» до ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області - відсутні.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про правомірність постанов ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів позбавлена можливості задовольнити позовні вимоги, у зв’язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області – задовольнити повністю.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства «ВодГео» до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов та зобов'язання вчинити дії – скасувати, ухваливши нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.