Справа № 22-а-230/11
Суддя: Міщій О. Я.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-230/11Головуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Категорія - 57Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Бершадської Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Галкіна О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління ПФУ в Козівському районі на рішення Козівського районного суду від 20 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Козівському районі про визнання дій незаконними, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаними позовом, посилаючись на те, що вона має статус дитини війни та відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на підвищення її пенсії на 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Відповідач не виплачував вказане підвищення до пенсії протягом 2007-2010 років. Позивачка зазначила, що Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України відповідні положення Законів України Про Державний бюджет України на 2007 та 2008 роки, якими була зупинена дія положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що обмежувала соціальні гарантії. Вважає, що управління ПФУ зобовязане здійснити перерахунок пенсії та виплатити йому підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2007-2010 роки у відповідності до вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Козівського районного суду від 20 вересня 2010 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ в Козівському районі щодо невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, як дитині відйни, відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком за періоди з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Козівському районі провести нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії врозмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно, з урахуванням раніше сплачених сум.

Стягнуто з Управління ПФУ в Козівському районі 120 грн. за ІТЗ розгляду справи.

Витрати по оплаті судового збору в сумі 8,50 грн. компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

В апеляційній скарзі управління ПФУ просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що надання допомоги дітям війни фінансується з державного бюджету. Пенсійний фонд виплачував таке підвищення до пенсії у тих розмірах, які були профінансовані, тому підстав для виплати позивачам більших сум немає. Діючим законодавством не визначена розрахункова величина, з якої можна було б розраховувати дані надбавки дітям війни відповідно до вимог ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни, оскільки наведене у ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Крім того, Законом України Про соціальний захист дітей війни передбачено проведення фінансування таких виплат за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив право позивачки на перерахунок та виплату підвищеної пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно, яке підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачці відповідні нарахування та виплату пенсії.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону, грунтується на матеріалах справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 має статус дитини війни.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік від 19 грудня 2006 року, дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік визнано такими що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було викладено в іншій редакції. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року ці зміни визнані неконституційними.

Тому з .07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно управління ПФУ в Козівському районі повинно було нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії, яке передбачене для дітей війни відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України Про соціальний захист дітей війни державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи норми цивільно-процесуального законодавства чинні на момент ухвалення рішення, суд прийшов до правильного висновку, що позивачці у період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року включно повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність визначення у законодавстві поняття мінімальна пенсія за віком як розрахункової величини для підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Норми закону щодо заборони застосування даного розміру для розрахунку інших, повязаних з нею, пенсій чи доплат, відсутні. У звязку з цим вказані доводи є безпідставними.

Відповідно до ст. 5, 8 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 року).

Необґрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування фонду.

Розглянувши справу в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись п.10 ст. 1832, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, пп.14 п.1 Розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій і статус суддів колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Козівському районі відхилити.

Рішення Козівського районного суду від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2