Справа № 2а-1870/8116/11
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2012 р. Справа № 2a-1870/8116/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, яким мотивує тим, що нею укладено з міською радою ряд договорів оренди земельних ділянок, за якими встановлено орендну плату в розмірі 1-2 % нормативної грошової оцінки. Вона виконує умови договорів та сплачує орендну плату у встановленому розмірі. В жовтні 2011 року відповідачем проведено перевірку правильності сплати нею орендної плати. За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від -01.11.2011 року, яким визначено зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в за січень-липень 2011 року та застосовано штрафну (фінансову) санкцію. Вважає, що повідомлення-рішення винесено протиправно, оскільки вона діяла у відповідності до договорів оренди і порушень не допустила, тому просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав із зазначених підстав. Пояснив, що зобовязання було визначено позивачкою на підставі діючих договорів, що не були визнані недійсними та скасовані. Відповідно до вимог Податкового кодексу України порядок розмір орендної плати, порядок та умови її сплати визначається договором. Вважає, що до внесення змін до діючих договорів відсутні підстави вимагати сплати орендної плати в більшому розмірі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що повідомлення-рішення винесено правомірно. Податковим кодексом України з 01.01.2011 року встановлено мінімальну ставку орендної плати за землі комунальної та державної власності для тієї категорії земель, якими користується позивач на рівні 3%. Договори, на які посилається позивачка мають меншу за кодекс юридичну силу, тому орендна плата мала б сплачуватися в розмірі, встановленому законом. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивачкою починаючи з 2003 року укладено з Сумською міською радою ряд договорів оренди земельних ділянок. Цими договорами встановлено розмір орендної плати на рівні 1-2% нормативної грошової оцінки земель на рік (а.с.27-66). 27 січня 2011 року позивачкою подано до ДПІ в м. Суми податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, в якій самостійно визначено розмір орендної плати на 2011 рік виходячи з розміру встановленого договорами, тобто на рівні 1-2% нормативної грошової оцінки. 10 жовтня 2011 року відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_3 з питання дотримання вимог податкового законодавства за січень-липень 2011 року. За наслідками перевірки 01.11.2011 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення, яким визначено зобов`язання з орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності в сумі 10322 грн. 32 коп. за основним платежем та 738 грн. 32 коп. (а.с.70).

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, яким врегульовано внесення плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Відповідно до ст. 9 п. 9.1п.п. 9.1.10 цього кодексу плата за землю віднесена до загальнодержавних податків та зборів. Відповідно до п.п. 14.1.147 ст. 14 плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Враховуючи, що орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є формою загальнодержавного податку, позивачка, відповідно до ст. 16 п. 16.1 п.п. 16.1.4 ПК України, зобов'язана сплачувати її в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 286 п. 286.2 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Відповідно до ст. 287 п. 287.3 ПК України 287.3 податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Як було встановлено в ході перевірки відповідачем, позивачкою орендна плата за земельні ділянки комунальної власності, що перебувають у її користуванні, сплачувалась на рівні встановленому договорами: в розмірі 1-2% нормативної грошової оцінки. Відповідно ж до наведених вимог Податкового кодексу України, з 01 січня 2011 року мінімальний розмір орендної плати за землі не сільськогосподарського призначення становить 3% нормативної грошової оцінки, тобто позивачкою орендна плата сплачувалась в меншому розмірі. Суд вважає безпідставним посилання позивачки на зазначені договори, як на підставу для сплати орендної плати в меншому розмірі, оскільки договір має меншу, порівняно з кодексом юридичну силу, не може змінювати чи скасовувати положення нормативного акту. Відповідач не є учасником зазначених договорів, але Податковим кодексом України на органи податкової служби покладено функції податкового контролю. Відповідно до ст. 54 п. 54.3 контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань. За таких обставин, суд вважає, що податкове зобовязання з орендної плати за земельні ділянки визначено відповідачем правомірно. Також суд вважає правомірним застосування штрафних (фінансових) санкцій. Відповідно до Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ч. 7 Податкового кодексу України штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення. Як вбачається з розрахунку фінансових санкцій, наданих відповідачем, за порушення, вчинені позивачкою в січні-травні 2011 року до неї застосовано санкції в розмірі 1 грн. за кожний факт порушень. За період червень-липень 2011 року застосовано санкції в розмірі 368 грн. 66 коп. за кожне порушення. (а.с.90). Такі дії відповідача суд визнає правомірними. Як було вказано вище, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, тобто зобовязання за червень 2011 року було сплачено позивачкою в липні 2011 року. До внесення плати позивачка мала можливість уточнити розрахунок та сплатити орендну плату в розмірі встановленому Податковим кодексом України, отже фактично порушення було вчинено в момент внесення орендної плати за червень 2011 року, тобто вже в другому півріччі року. Виходячи з викладеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № /87777 винесене ДПІ в м. Суми 01 листопада 2011 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 76-86, 99-100, 158-160,163, 254 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до державної податкової інспекції в м. Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /87777 від 01 листопада 2011 року, яким визначено зобов`язання з орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності в сумі 10322 грн. 32 коп. за основним платежем та 738 грн. 32 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання ї копії.

Суддя < Список > ОСОБА_4

< з оригіналом згідно >

< Суддя > < Довідник >