Справа № 821/1614/15-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1614/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И Л А :

У травня 2015 року Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1. звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби (далі ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС) у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 5 796,44 грн., з яких за основним платежем на 4 637,15 грн., за штрафними санкціями на 1 159,29 грн., №, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на 7 728,75 грн., з яких за основним платежем на 6 183 грн., за штрафними санкціями на 1 545,75 грн., рішення від 12 грудня 2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 675,81 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 грудня 2014 року № Ф- у сумі 10 727,29 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неправомірність висновків відповідача щодо документального не підтвердження використання отриманого від ТОВ «Золотий екватор» палива у власній господарській діяльності та безтоварності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Опт-Трейдінг», оскільки вони ґрунтуються на припущеннях і суперечать як нормам податкового законодавства, так і первинним бухгалтерським документам. Застосування штрафних санкцій за ненарахування єдиного внеску та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) безпосередньо пов'язано з протиправною позицією ДПІ у м.Херсоні щодо заниження оподатковуваного доходу внаслідок виключення зі складу витрат результатів господарських відносин з ТОВ «Золотий екватор», ТОВ «Опт-Трейдінг», у зв'язку з чим рішення від 12 грудня 2014 року № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 грудня 2014 року № Ф- є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12 грудня 2014 року №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 грудня 2014 року № Ф-. Стягнуто з Державного бюджету на користь позивача судовий збір у сумі 182,70 грн.

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПІ у м.Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У період з 10 листопада 2014 року по 21 листопада 2014 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 28 листопада 2014 року №1203/21-03-17-02.

У висновку акту перевірки вказано, що встановлено порушення: п.177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України, а саме - заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4 637,15 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 1 205,53 грн., за 2013 рік на суму 3 431,62 грн.; п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на загальну суму 10 727,29 грн., у тому числі за 2012 рік на суму 2 788,79 грн., за 2013 рік на суму 7 938,50 грн.; п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6 183 грн., у тому числі за 2012 рік: за травень на 149,32 грн., за червень на 134,99 грн., за липень на 188,27 грн., за серпень на 308,31 грн., за вересень на 290,38 грн., за жовтень на 84,99 грн., за листопад на 260,32 грн., за грудень на 190,81 грн.; за 2013 рік: за січень на 71,52 грн., за лютий на 315,90 грн., за березень на 99,95 грн., за квітень на 589,12 грн., за травень на 328,33 грн., за червень на 1 953 грн., за липень на 216,66 грн., за серпень на 503,14 грн., за вересень на 154,18 грн., за жовтень на 205,63 грн., за грудень на 138,35 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.Херсоні винесено податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 5 796,44 грн., з яких за основним платежем на 4 637,15 грн., за штрафними санкціями на 1 159,29 грн., №, яким позивачу збільшено грошові зобов'язання з податку на додану вартість на 7 728,75 грн., з яких за основним платежем на 6 183 грн., за штрафними санкціями на 1 545,75 грн., рішення від 12 грудня 2014 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 675,81 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 грудня 2014 року № Ф- у сумі 10 727,29 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення відповідача прийнято протиправно, оскільки позивачем правомірно віднесено до валових витрат вартість придбаного у ТОВ «Золотий елеватор» палива без ПДВ у сумі 22 487,95 грн., у ТОВ «Опт-Трейдінг» - товару (бязь) без ПДВ у сумі 8 426,45 грн., а сплачену у ціні товару суму ПДВ - до податкового кредиту (по відносинах з ТОВ «Золотий елеватор» - 4 497,66 грн., по відносинах з ТОВ «Опт-Трейдінг» - 1 685,29 грн.).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно п.177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Приписами п.138.2 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

В пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до складу податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2013 року між ФОП ОСОБА_1. та ТОВ «Опт-Трейдінг» укладено договір купівлі-продажу №25/6, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати товар, що належить йому - тканину - бязь, у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору, згідно п.3.2 перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною.

За рахунок виконання вищевказаного договору позивачем сформовано податок на додану вартість.

Відповідно п.198.6. ст. 198 цього ж Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби. У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених ст. 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт ст. 197 цього Кодексу. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містяться вимоги до первинних документів, зокрема вони повинні бути складені під час здійснення господарських, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати таки обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.2.1.,2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вищезазначеного договору №25/6 від 25 червня 2013 року ФОП ОСОБА_1. надано до суду належним чином складені та підписані первинні та інші бухгалтерські документи, а саме: рахунок-фактура від 27 червня 2013 року №ОТ-0000155, видаткова накладна від 27 червня 2013 року №270602, податкова накладна від 27 червня 2013 року №4556.

Проаналізувавши надані позивачем суду первинні документи, колегія суддів вважає, що вони оформлені належних чином відповідно до ст. 201 ПК України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що розрахунки між сторонами проводилися у безготівковій формі згідно долученої до матеріалів справи банківської виписки.

Перевезення товару здійснювалося ФОП ОСОБА_1. власним автотранспортом та підтверджується подорожнім листом від 27 червня 2013 року.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що дані первинні документи підтверджують правомірність формування сум податкового кредиту по операціям позивача з його контрагентом ТОВ «Опт-Трейдінг», а також реальність здійснення вказаних операцій.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, оскільки позивачем правомірно сформовано податковий кредит за перевіряємий період.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо неправильності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Опт-Трейдінг» з посиланням на акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Опт-Трейдінг» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01 травня 2013 року по 30 червня 2013 року», оскільки порушення податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання по ланцюгу постачання, в тому числі не знаходження за юридичною адресою, не можу бути підставою для позбавлення права платника податків на формування податкового кредиту та витрат. За приписами пп.16.1.2-16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Таким чином, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Такий висновок узгоджується із правової позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31 січня 2011 року по справі № 21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діючим законодавством не передбачено відображення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суджень про відсутність об'єктів оподаткування, про нереальність господарських операцій, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Таким чином, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може бути визнано належним та допустимим доказом вчинення платником податків порушення податкового законодавства.

Що стосується позовних вимог у частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З акту перевірки вбачається, що висновки відповідача про заниження податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб ґрунтуються на тому, що позивачем неправомірно віднесено до валових витрат вартість придбаного у ТОВ «Золотий елеватор» палива без ПДВ у сумі 22 487,95 грн., а сплачену у ціні товару суму ПДВ - до податкового кредиту - 4 497,66 грн., оскільки документально не підтверджено використання ФОП ОСОБА_1. придбаного у ТОВ «Золотий елеватор» пального у підприємницькій діяльності

Колегія суддів зазначає, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля текстильними товарами. З метою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1. у 2012-2013 роках мала господарські відносини з ТОВ «Золотий екватор», ТОВ «Опт-Трейдінг».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_1. є власником транспортного засобу ЗАЗ-ДЕУ Сенс, який передано у тимчасове користування ФОП ОСОБА_1. на 10 років відповідно до договору найму (оренди) автомобіля від 01 січня 2012 року. Тобто, позивач для здійснення підприємницької діяльності із постачання текстильних виробів використовує вказаний автомобіль, для заправки якого придбавав у ТОВ «Золотий екватор» паливо.

На підтвердження факту отримання палива протягом 2012-2013 років від ТОВ «Золотий екватор» на загальну суму 17 341,35 грн., з яких ПДВ - 14 451,08 грн., позивачем надано суду належним чином складені та підписані первинні та інші бухгалтерські документи, а саме: податкові накладні, фіскальні чеки, подорожні листи службового легкового автомобіля (т.1 арк.57-119).

Проаналізувавши вказані первинні документи, колегія суддів вважає, що вони оформлені належних чином відповідно до ст. 201 ПК України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Тому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності документального підтвердження використання отриманого від ТОВ «Золотий екватор» палива у власній господарській діяльності ФОП ОСОБА_1., оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, оскільки воно прийнято відповідачем протиправно.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій від 12 грудня 2014 року № за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно ненарахованого внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 грудня 2014 року № Ф- прийнято відповідачем протиправно та підлягають скасуванню, оскільки позивачем правомірно сформовано витрати по відносинах з його контрагентами ТОВ «Золотий елеватор», ТОВ «Опт-Трейдінг» за перевіряємий період.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв