Справа № 2а-15886/10/0570
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зеленов А.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року справа №2а-15886/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: Шишова О.О.

суддів Сіваченко І.В., Дяченко С.П.

в письмовому провадженні

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Димитрові

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по справі № 2а-15886/10/0570

за позовом Державного підприємства «Красноармійськвугілля»

до Державної податкової інспекції у м.Димитрові

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ДП «Красноармійськвугілля» звернулось з адміністративним позовом до ДПІ у м.Димитрові, в якому просили суд визнати недійсними податкові повідомлення-рішення № /0 від 08.06.2010 та № /0 від 08.06.2010.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ у м. Димитрові було проведено невиїзну документальну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання з ПДВ за період з 01.04.2010 по 31.05.2010, за наслідками якої складено акт № 157/15-32087941 від 08.06.2010 та прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з розміром штрафних санкцій, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням, оскільки позивач не здійснював грошовими коштами погашення податкового боргу 31.05.2010 у розмірі 1461700 грн., 26.05.2010 у розмірі 2060,31 грн. та 14.05.2010 у розмірі 12418,66 грн., а подавав уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок на зменшення недоїмки № 4396 від 14.05.2010 на суму «- 14 000 грн.» та № НОМЕР_1 від 31.05.2010 на суму «- 2350000 грн.». Законодавством не передбачено нарахування штрафних санкцій у разі подання до податкової інспекції уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок. Тільки у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених законодавством, такий платник податку зобовязаний сплатити штраф, передбачений п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

ДП «Красноармійськвугілля» у травні 2010 року проводилася оплата податку на додану вартість платіжним дорученням № 3643 від 26.05.2010 на загальну суму 69000 грн. згідно договору № 6/24 від 03.03.2008, № 8/24 від 31.03.2008, № 43/24 від 31.07.2008, № 81/24 від 18.03.2009, № 68/24 від 21.10.2007, «№ 72/24 від 30.11.2007, № 56/24 від 26.12.2008. Податковим органом було проігноровано призначення платежу у платіжних документах, внаслідок чого він зарахував сплачену суму на погашення заборгованості минулих періодів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по справі № 2а-15886/10/0570 задоволенні позовні вимоги Державного підприємства «Красноармійськвугілля» у повному обсязі.

З постановою суду першої інстанції не погодився представник ДПІ у м. Димитрові та звернувся з апеляційною скаргою у якій вказав, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначили, що суд першої інстанції не прийняв доводи відповідача щодо правомірності зарахування сплаченої позивачем суми в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу з посиланням на приписи пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» і як наслідок визначення штрафних санкцій з таких підстав. Просили суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі належним чином повідомлені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду. При таких обставинах колегія вважає можливим вирішити справу у відсутність сторін у письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - державне підприємство «Красноармійськвугілля» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Димитрівської міської ради Донецької області 25.03.2003, включено до ЄДРПОУ за № 32087941, здійснює свою діяльність у відповідності до Статуту (у новій редакції), затвердженим наказом Міністра вугільної промисловості України № 27 від 19.01.2006.

08.06.2010 Державною податковою інспекцією у м.Димитрові була проведена невиїзна документальна перевірка особової картки ДП «Красноармійськвугілля» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання з ПДВ за період з 01.04.2010 по 31.05.2010, за результатами якої складено акт № 157/15-32087941.

Перевіркою було встановлено, що ДП «Красноармійськвугілля» здійснювало погашення податкового зобовязання згідно уточнюючого розрахунку податкового зобовязання з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок вх. № НОМЕР_2 від 05.05.2010 у сумі 1447700 грн. із затримкою на 26 днів, згідно уточнюючого розрахунку податкового зобовязання з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок вх. № НОМЕР_3 від 05.05.2010 у сумі 14000 грн. із затримкою на 26 днів, згідно уточнюючого розрахунку податкового зобовязання з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок вх. № 1863 від 01.04.2010 у сумі 14478,97 грн. із затримкою на 55 днів, чим порушено п.п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Вищезазначені обставини підтверджуються Актом № 157/15-32087941.

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2010 Державною податковою інспекцією у м.Димитрові прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /0, яким позивачу на підставі вказаного акту перевірки та згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» нараховано штрафні санкції у розмірі 10% несвоєчасно сплачених сум узгоджених податкових зобовязань, що складає 146170,00 грн.

№ /0, яким позивачу на підставі вказаного акту перевірки та згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» нараховано штрафні санкції у розмірі 20% несвоєчасно сплачених сум узгоджених податкових зобовязань, що складає 2895,79 грн.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовим фондами», платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Зазначеним підпунктом передбачено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з абз. 2, 3 п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Щодо податку на додану вартість таким нормативно-правовим актом є Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджений наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за № 250/2054 (далі за текстом Порядок № 166).

Пунктом 4.4 Порядку № 166 передбачено, що якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону № 2181, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації.

14.05.2010 позивачем був поданий до ДПІ у м.Димитрові уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок по декларації за вересень 2009 року (а.с.12), яким позивач зменшив суму, яка підлягала сплати до бюджету на 14 000 грн.

31.05.2010 позивачем був поданий до ДПІ у м.Димитрові уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок по декларації за березень 2009 року (а.с.13), яким позивач збільшив суму відємного значення, зарахованого у зменшення податкового боргу з ПДВ на 2350000 грн.

Платіжним дорученням № 3643 від 26.05.2010 позивач сплатив суму податку на додану вартість у розмірі 69000 грн. (а.с. 14). У платіжному дорученні в якості призначення платежу позивач зазначив, що сплачується ПДВ за договорами згідно договору № 6/24 від 03.03.2008, № 8/24 від 31.03.2008, № 43/24 від 31.07.2008, № 81/24 від 18.03.2009, № 68/24 від 21.10.2007, «№ 72/24 від 30.11.2007, № 56/24 від 26.12.2008. Як вбачається із цих договорів (а.с.15-35), вони стосуються розстрочення податкового боргу з податку на додану вартість.

У акті перевірки відповідач посилається на порушення позивачем п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовим фондами», яким передбачено, що платник податків, який до перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобовязання минулих податкових періодів, зобовязаний надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати до подання такого уточнюючого розрахунку. Відповідач вважає, що вказаними вище уточнюючими розрахунками та платіжним дорученням позивач здійснив сплату податкових зобовязань, визначених позивачем уточнюючими розрахунками № НОМЕР_2 від 05.05.2010 та № 1863 від 01.04.2010, що, зокрема, вбачається з розрахунків штрафних санкцій по спірним податковим повідомленням-рішенням.

Актом перевірки підтверджується, що відповідачем здійснено зарахування сум, що визначені в уточнюючих розрахунках від 14.05.2010 та від 31.05.2010, та суми, що сплачена вищевказаним платіжним дорученням, на погашення податкового боргу попередніх періодів, тобто боргу, який виник внаслідок несплати зобовязань, визначених уточнюючими розрахунками № НОМЕР_2 від 05.05.2010 та № 1863 від 01.04.2010. Суд вважає, що таке зарахування відповідачем сум податкових зобовязань на погашення податкового боргу попередніх періодів не ґрунтується на нормах чинного законодавства, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.1.3 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами визначено, що податковим боргом є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Дійсно, в уточнюючому розрахунку від 31.05.2010 позивачем було збільшено суму відємного значення, зарахованого у зменшення податкового боргу з ПДВ. Однак, у акті перевірки та у розрахунках штрафних санкцій не вказано, на зменшення якого саме податкового боргу зараховане це збільшене відємне значення, не вказано, у якій період цей борг виник. У акті перевірки також не зазначено, за які податкові періоди у позивача утворився податковий борг і у рахунок погашення яких саме податкових зобовязань мали бути спрямовані суми відємного значення по уточнюючому розрахунку від 31.05.2010.

Що стосується уточнюючого розрахунку від 14.05.2010, то ним була зменшена сума ПДВ, яка підлягала сплаті до бюджету у вересні 2009 року, тобто її зарахування у погашення податкового боргу попередніх періодів взагалі не можливе, оскільки це прямо не передбачено приписами п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Платіжним дорученням від 26.05.2010 № 3643 відповідач сплатив податкові зобовязання з ПДВ за договорами розстрочення податкових зобовязань. Порядок розстрочення податкових зобовязань врегульовано ст. 14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Так, п.п. 14.3.1 п. 14.3 ст. 14 цього Закону визначено, що розстрочення податкових зобов'язань надається на умовах податкового кредиту, за якими основна сума кредиту та нараховані на неї проценти погашаються рівними частками, починаючи з податкового періоду, наступного за періодом надання такого кредиту.

Крім того, за змістом договорів про розстрочення погашення розстрочених сум податкового боргу можливо здійснювати в будь-який спосіб, визначений чинним законодавством (п. 6.1 розділу 6 договорів).

Так, Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за № 843/11123 (далі за текстом - Інструкція), встановлюється порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), надходження яких контролюється органами державної податкової служби і які передбачені бюджетною класифікацією України за доходами до Державного бюджету України, місцевих бюджетів та державних цільових фондів, надходжень на погашення простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками, а також сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, що застосовуються до платників податків відповідно до чинного законодавства (п. 1.2 Інструкції).

Пунктом 1.4 Інструкції встановлено, що облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес уведення, контролю інформації обробки документів.

П.п. 6.1-6.4 Інструкції передбачено, що сума розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань, відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань та терміни їх сплати відображаються в особовому рахунку платника згідно з Порядком розстрочення та відстрочення податкових зобов'язань платників податків, затвердженим наказом ДПА України від 18.09.2001 N 378 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.10.2001 за N 912/6103.

Дані щодо розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань у термін не пізніше дати укладання відповідного договору засобами програмного забезпечення вносяться до картки особового рахунку платника з журналу, який ведеться в електронному вигляді підрозділом забезпечення податкових зобов'язань і в якому реєструються рішення та договір про розстрочення (відстрочення).

Облік надходження розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань за платежами до бюджету та процентів за користування відстроченням або розстроченням податкових зобов'язань відображається в особових рахунках платників у загальному порядку обліку податкових зобов'язань, який встановлюється окремо для кожної форми особових рахунків платників, за тими кодами бюджетної класифікації, що й платежі, за якими надано відстрочення або розстрочення податкових зобов'язань.

Відсотки за користування розстроченням (відстроченням) податкових зобов'язань відображаються на зворотному боці картки.

Отже, вказаною Інструкцією не передбачено можливості зараховувати платежі, сплачені в якості погашення розстроченого або відстроченого податкового зобовязання у сплату пені та податкового боргу поточних періодів. Така можливість передбачається лише пунктом 4.2 Порядку розстрочення та відстрочення податкових зобов'язань платників податків, затвердженим наказом ДПА України від 18.09.2001 N 378 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.10.2001 за N 912/6103, тільки у випадку надмірної сплати сум процентів.

Позивачем у платіжному дорученні від 26.05.2010 було здійснено погашення розстрочених сум податкових зобовязань відповідно до умов договорів про розстрочення і вимог ст. 14 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та Інструкції, що виключає можливість зарахування цих сплачених сум на погашення податкового боргу попередніх періодів.

Законодавством питання розстрочення податкових зобовязань врегульовані окремо, і тому до цих відносин не можливо застосовувати загальні положення Закону, що регулюють порядок погашення податкового боргу. До того ж, у акті перевірки та у розрахунках штрафних санкцій відповідач посилається лише на вимоги п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яка регулює нарахування штрафних санкцій при поданні уточнюючого розрахунку, та не стосується сплати податкових зобовязань платіжними дорученнями.

Відповідач в обґрунтування правомірності зарахування сплачених позивачем сум в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу посилається на приписи пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що таке посилання відповідача є необґрунтованим, оскільки відповідно до наведеного пункту податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Крім того відповідачем не доведено, з яких підстав він виходив при визначенні того, що сума податкових зобовязань з ПДВ за вересень 2009 року та березень 2010 року, яка була зменшена уточнюючими розрахунками від 14.05.2010 та від 31.05.2010, зарахована саме на погашення зобовязань, визначених уточнюючими розрахунками з ПДВ № НОМЕР_2 від 05.05.2010 та № 1863 від 01.04.2010.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що відповідачем не доведено законну підставу здійснення нарахування штрафних санкцій позивачу податковими повідомленнями-рішеннями № /0 від 08.06.2010 та № /0 від 08.06.2010, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Димитрові Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по справі № 2а-15886/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по справі № 2а-15886/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_2