Справа № 567/373/15-а
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/373/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Бондарчук О.М.

за участі представника позивача Калюжного Р.А.

представника відповідача Балацької О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Острозі справу за позовною заявою Острозького міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів" про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання сплатити одноразову грошову допомогу

встановив:

Острозький міжрайонний прокурор звернувся до Острозького районного суду Рівненської області в інтересах ОСОБА_1 із позовом до комунального закладу "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів" про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання сплатити одноразову грошову допомогу.

В позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_1. є дитиною, позбавленою батьківського піклування, та в період з 01.09.2005 року по 25.05.2013 року навчався у КЗ "Острозька спеціалізована школа - інтернат №2 І-ІІ ступенів", звідки у зв'язку із закінченням строку навчання, вибув, та вступив на навчання до Нетішинського професійного ліцею. При випуску зі школи-інтернату ОСОБА_1. у 2013 році отримав кошти в сумі 430 грн.

Зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи органів праці та соціального захисту населення одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Пунктом 2 прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону, тому прокурор вважає, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає даний Закон.

А отже, Законом України №2342-УІ обов'язок по виплаті дітям-сиротам та дітям позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на заклад освіти. Тому відповідач, враховуючи ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», яким визначено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1147 грн., повинен був при закінченні навчального закладу сплатити ОСОБА_1. грошову допомогу в розмірі 6882 грн.

Прокурор вважає, що зменшення відповідачем розміру одноразової вихідної допомоги випускникам сиротам та дітей позбавлених батьківського піклування, яким є ОСОБА_1., порушує його майнове право, тому є підстави вважати дії відповідача неправомірними, а тому враховуючи, що ОСОБА_1. у 2010 році набув статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, яка не має спеціальної юридичної освіти, відноситься до соціально-незахищеної категорії населення, не має рідних, які б піклувалися про її добробут, прокурором прийнято рішення про звернення до суду із позовною заявою про захист його порушених прав та здійснення представництва його інтересів.

З огляду на зазначене, острозький міжрайонний прокурор просив суд визнати неправомірними дії комунального навчального закладу "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів" щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_1. одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, та зобов'язати комунальний навчальний заклад "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів" нарахувати та виплатити ОСОБА_1. одноразову грошову допомогу в розмірі 6882 грн.

У відкритому судовому засіданні прокурор Калюжний Р.А. позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові.

Від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву в якому, зазначено, що у статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року дано визначення закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, як медичних, навчальних, виховних закладів, інших закладів та установ, в яких проживають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування.

Враховуючи викладене, школа-інтернат, як і професійно-технічний навчальний заклад відносяться до закладів, де проживають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування.

Випускниками закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування є особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання (ст. 1 Закону України №2342-ІУ).

У відповідності до п. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Такий порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2008 року № 146.

Відповідно пункту 13 цієї постанови, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів дітям-сиротам та особам 18-23 років видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, видається комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м'який інвентар і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів. За бажанням випускникам навчальних закладів може бути виплачена грошова компенсація у розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Враховуючи, що Закон України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не дає прямого визначення випускники яких саме навчальних закладів та за яких умов мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, однак щодо встановлення порядку надання такої допомоги указаний закон відсилає до порядку встановленого Кабінетом Міністрів України, тому такий порядок слід приймати до уваги.

Станом на 30.08.2013 року один неоподаткований мінімум доходів громадян становив -17 гривень, тому, відповідно до законодавства, загальноосвітній навчальний заклад зобов'язаний був виплатити для даної категорії дітей вихідну допомогу у розмірі не менше 42 гривень 50 копійок.

Оскільки, ОСОБА_1. після закінчення Острозької школи-інтернату вступив до Нетішинського професійного ліцею, тобто продовжив навчання, а не працевлаштувався, адміністрацією КЗ «Острозька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради ОСОБА_1., було виплачено вихідну допомогу, по закінченню навчального закладу, у розмірі 430 гривень, тому грошова допомога ОСОБА_1., виплачена у розмірі, передбаченому законодавством.

Оскільки, вимоги позивача не відповідають закону, у свою чергу, у зв'язку з відсутністю підстав для позову, зокрема, з відсутністю факту порушення КЗ «Острозька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів» Рівненської обласної ради майнових прав ОСОБА_1 просили в задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача Балацька О.Р., Лісковець А.Ф. в судовому засіданні позов не визнали, вважають, що підстав для його задоволення не має. Свої заперечення представник обґрунтовував тим, що при визначенні розміру матеріальної допомоги та норм одягу і взуття необхідно керуватися Постановою Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" за №226 від 05.04.1994 року (далі постанова КМУ №226), відповідно до п.п. 1 та 4 п. 13, якої дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам, з їх числа, а також учням та студентам у віці від 18 до 23 років, які залишилися без батьків і перебувають на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менше 12 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менше як 2,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян; учням студентам з числа дітей - сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м'який інвентар і обладнання на суму, не меншу як 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також одноразово грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів.

Оскільки ОСОБА_1. з 01.09.2013 року вступив до Нетішинського професійного ліцею, тобто продовжив навчання, а не працевлаштувався, то відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки за №763 від 17.11.2003 року «Про затвердження норм матеріального та нормативів фінансового забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також вихованців шкіл-інтернатів», йому було виплачено одноразову допомогу в сумі 430 грн., відповідно до зазначеної Постанови КМУ - 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян як вихованцю, влаштованому на подальше навчання на повне державне забезпечення.

Представник служби у справах дітей Острозької міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батьками є ОСОБА_2. та ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.8)

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.12.2010 року матір ОСОБА_1 - ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав. (а.с.24)

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11.03.2010 року батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2. був позбавлений батьківських прав. (а.с.25)

Розпорядженням голови Здолбунівської РДА від 28.12.2010 року № 708 ОСОБА_1. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.26)

ОСОБА_1. в період з 01.09.2005 року по 25.05.2013 року навчався у КЗ "Острозька спеціалізована школа - інтернат І-ІІ ступенів", звідки у зв'язку із закінченням строку навчання, вибув, та вступив на навчання до Нетішинського професійного ліцею, що підтверджується копіями витягів з наказу та довідкою. ( а.с.27-29)

Як встановлено в судовому засіданні, Острозькою міжрайонною прокуратурою неодноразово проводилися перевірки відповідача з 2013 по 2015 роки з різних питань, що зазначено і в журналі реєстрації перевірок і в контрольно- візитаційній книзі відповідача, однак як вбачається із відповіді Острозькою міжрайонною прокуратурою від 02.09.2015 року з питань по Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», до лютого 2015 року перевірки не проводились.

За вказаних обставин вважати, що про факт порушення Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», прокуратурі було відомо раніше, а не з лютого місяця 2015 року, як зазначено в позовній заяві не має підстав і немає підстав для залишення з цього приводу позовної заяви без розгляду.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

За змістом статті 4 даного Закону заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Відповідно до вимог частини 7 статті 8 цього ж Закону, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, частина 7 статті 8 Закону України №2342-УІ встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1147 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі ОСОБА_1., при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 6882 грн.

Натомість, згідно відомості про видачу допомоги ОСОБА_1. 28.08.2013 року відповідачем, відповідно до підпунктом 1 пункту 13 постанови КМУ №226 виплачено 430 грн. 00 коп. допомоги.

Норми статей 25, 39-9 Закону України №2342-УІ, на які відповідач посилається в обґрунтування правомірності виплат ОСОБА_1. одноразової грошової допомоги в сумі 430 грн. 00 коп., тобто у розмірі, визначеному підпунктом 1 пункту 13 постанови КМУ №226, регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у цій справі.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №2342-УІ передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення цієї справи застосуванню підлягає частина 7 статті 8 Закону України №2342-УІ.

Таким чином, суд вважає, що при нарахуванні та виплаті грошової допомоги випускнику школи-інтернату ОСОБА_1. відповідач неправомірно керувався підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року, при цьому відповідач мав нарахувати та виплатити ОСОБА_1. одноразову грошову допомогу у розмірі не меншому, ніж визначено частиною 7 статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Отже, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не нарахував, та не виплатив під час випуску ОСОБА_1. з навчального закладу одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, а тому дії відповідача є неправомірними.

При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги острозького міжрайонного прокурора підлягають задоволенню, а тому, з метою захисту порушених відповідачем прав ОСОБА_1 необхідно зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити останньому одноразову допомогу у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» - 1147 гривень з урахуванням вже проведеної виплати у сумі 430 грн.

Судові витрати суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 160-163 КАС України, ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», суд -

постановив:

позов Острозького міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів" про визнання бездіяльності незаконною та зобов"язання сплатити одноразову грошову допомогу задовольнити.

Визнати бездіяльнісь комунального навчального закладу" Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів неправомірною щодо невиплати ОСОБА_1. одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати комунальний навчальний заклад "Острозька спеціалізована школа-інтернат №2 І-ІІ ступенів нарахувати та виплатити ОСОБА_1., одноразову грошову допомогу в розмірі 6882 гривні.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.