Справа № 401/11433/12
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2013-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

22.02.2013

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар - Конькова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території міста Дніпропетровська ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, інспектора ДПС ВДПС м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із цим позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що постановою відповідача від 15.08.2012 р. його було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за ненадання можливості проїзду транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку (п. 16.6 Правил дорожнього руху). Посилаючись у позові на те, що порушення з його боку Правил дорожнього руху не відбувалося з його боку та відповідач не надав жодних доказів на підтвердження зазначеного у протоколі порушення, у позові й заявлено вимогу про скасування постанови.

У судове засідання позивач не зявився, водночас, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності через зайнятість на роботі та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідачі не скористалися правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову.

Суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом на підставі постанови відповідача -2 від 09.10.2012 р. серії АЕ1 №376142 15.08.2012 р. о 08 год. в м. Мелітополь на перехресті вул. Крупської з вул. Левааневського водій ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керував а/м ОСОБА_3 р/н НОМЕР_1, повергаючи на перехресті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався назустріч прямо, чим порушив правила проїзду перехресть, п.п. 16.6 ПДР України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Утім за результатами розгляду справи на порушення ст.ст. 245, 280 КУпАП інспектор помилково дійшов до висновку про наявність підстав для притягнення особи до відповідальності за КУпАП.

Дійсно, диспозицією статті ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Разом з тим, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, якими, тобто доказами, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Утім, як було встановлено судом, під час складання та винесення постанови позивач за цим позовом заперечував проти вчинення ним проступку, про що власноруч зазначив у протоколі, утім зазначене субєктом владних повноважень перевірено та враховано при прийнятті оспорюваного рішення не було; при винесенні оспорюваної постанови субєктом владних повноважень не було зібрано жодних доказів (ст. 251 КУаАП), які би спростовували заперечення позивача, як й не зібрано доказів на підтвердження вчинення порушення. Отже, з огляду на вищевикладене та зважаючи на положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд в цій постанові зазначає, що ці сумніви не можуть бути усунені, адже джерела отримання доказів вичерпані тощо.

Разом з тим, суд у цій справі, оцінюючи дії відповідача, як субєкта владних повноважень, зазначає, що на виконання ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та виходить з засад ч. 3 ст. 2 КАС України та зазначає, що ці дії не були вчинені відповідачем із дотриманням добросовісності, розсудливості, неупередженості, обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідач не виконав свій процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, який на виконання ч. 2 ст. 71 КАС покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, тому постанова підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позову про закриття провадження у справі, то, розвязуючи дану вимогу, для суду наявні підстави для відмови в її задоволенні: до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Оскільки у розумінні КАС рішенням субєкта владних повноважень є постанова, а за КУпАП саме, у тому числі, у протоколі встановлюються дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, тому задля поновлення прав позивача скасуванню підлягає саме постанова.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території міста Дніпропетровська ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, інспектора ДПС ВДПС м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора ДПС ВДПС м. Дніпропетровська ОСОБА_2 від 09.10.2012 р. серії АЕ1 №376142 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні вимоги позову про закриття провадження у справі відмовити.

Рішення суду є остаточним и оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Спаї