Справа № 2а-16393/10/0570
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Білак С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року < > справа № 2а-16393/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого судді Білак С.В.,

суддів Гаврищук Т.Г., Юрко І.В.

при секретарі судового засідання Чеплигіні П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 року по справі № 2а-16393/10/0570 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 позовні вимоги задоволені частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_1 з 19 серпня 2010 року з розрахунку посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідний період, що виплачується при наданні чергової відпустки, виплат по лікарняним листам у період тимчасової втрати працездатності, щомісячного довічного утримання працюючого судді з 19.08.2010 року.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату з 19 серпня 2010 року, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат та з 22 травня 2008 року недоплачені надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а також провести перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідний період, що виплачується при наданні чергової відпустки, виплат по лікарняним листам у період тимчасової втрати працездатності, щомісячного довічного утримання працюючого судді з 19.08.2010 року.

Зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

Стягнуто з рахунків Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1,70 грн. (одна грн. 70 коп.)

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2010 року виправлено допущені описки в судовому рішенні від 16 серпня 2010 року, а саме у описовій та резолютивній частинах постанови Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 року у справі № 2а-16393/10/0570 дату з якої відповідачі повинні провести перерахунок та сплатити позивачеві матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідний період, що виплачується при наданні чергової відпустки, виплату по лікарняним листам у період тимчасової втрати працездатності, щомісячне довічне утримання працюючого суді, виправлено «з19 серпня 2009 року» замість «з19 серпня 2010 року».

Не погодившись з судовим рішенням, Міністерство фінансів України та Державна судова адміністрація України подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Міністерство фінансів України зазначило, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Згідно з ч. 4 ст. 51 Бюджетного кодексу України відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених Бюджетним кодексом України, несуть розпорядники бюджетних коштів.

З 01 січня 2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду (стаття 120 Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002 р. № 3018-ІІІ).

Бюджетний кодекс України та Положення про Міністерство фінансів України не передбачають підстав для фінансування заборгованості заробітної плати з Міністерства фінансів України на користь позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги Державна судова адміністрація України зазначила, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Згідно з частинами 1 та 7 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

В даному випадку Державна судова адміністрація України діяла на підставі законів України про Державний бюджет України на 2005 - 2010 роки, Бюджетного кодексу України та ст. 68 Конституції України, яка передбачає обов'язкове виконання самої Конституції України та законів України, а, отже, не може бути відповідачем у даній справі.

Сторони у судове засідання не з»явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_1, працює на посаді судді Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області з 27.06.1983 року. Постановою Верховної Ради України від 26.06.1997 року обрана безстроково суддею Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області.

Згідно висновку про кваліфікаційну атестацію суддів Донецької області від 09.01.1997 року ОСОБА_1. присвоєно другий кваліфікаційний клас.

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332,00 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2006-2010 роки.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому посадовий оклад суддів не може бути нижче 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009року дана постанова окружного суду залишена без змін , однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято , а тому Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обов'язковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів погоджує рішення суду першої інстанції, що з даного моменту втрачає чинність пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому відповідачі Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України зобов'язані були застосовувати Постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачу заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, пов'язаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» було передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на посаді судді Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області працює з 27.06.1983 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» яким внесено зміни до ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Зміни до абзацу другому частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів», внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність 22 травня 2008 року.

Згідно з Указом Президента № 182 від 03.03.2003, Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Колегія суддів вважає, що саме Державна судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у зв'язку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

В порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник бюджетних коштів та учасник бюджетного процесу, не звернулася з бюджетним запитом до Міністерства фінансів України для подальшої підготовки пропозицій до Кабінету Міністрів України при розробленні проекту Державного бюджету України, чим порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1ст.7 Бюджетного кодексу України).

Колегія суддів вважає вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

Разом з тим, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки в резолютивній частині судом не зазначено з яких коштів підлягає виплата недоотриманої позивачем заробітної плати та не визначено період, за який має бути проведена зазначена виплата.

Судом першої інстанції було помилково зазначено про стягнення з Державної судової адміністрації зазначені коштів, оскільки Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області має бути зобов'язано провести ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати та інших виплат за рахунок коштів, визначених в кошторисі для Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 25.06.2010 року, тобто виплата недоплаченої заробітної плати позивачу, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат та з 22 травня 2008 року недоплачені надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а також перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідний період, що виплачується при наданні чергової відпустки, виплат по лікарняним листам у період тимчасової втрати працездатності, щомісячного довічного утримання працюючого судді має проводитись з 19.08.2009 року по 25.06.2010 року.

Колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно вирішена справа по суті, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2010 року по справі № 2а-16393/10/0570 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - змінити.

Третій абзац резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області провести ОСОБА_1 за рахунок коштів, визначених в кошторисі для Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області перерахунок заробітної плати, з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат та з 22 травня 2008 року недоплачені надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а також перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідний період, що виплачується при наданні чергової відпустки, виплат по лікарняним листам у період тимчасової втрати працездатності, щомісячного довічного утримання працюючого судді з 19.08.2009 року по 25.06.2010 року.».

В інший частині постанову залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 12 листопада 2010 року, в повному обсязі складена 17 листопада 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Білак

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.В. Юрко