Справа № 808/2619/15
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Справа № 808/2619/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В. за участю представника відповідача Міщенко О.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Енергія- Сервіс» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Енергія - Сервіс» (далі - ПП «Енергія - Сервіс») до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя) про скасування податкового повідомлення-рішення № /10648 від 16.12.2014.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на безпідставність висновків зроблених податковим органом в акті перевірки стосовно завищення позивачем податкового кредиту у розмірі 204294 грн., у зв'язку із не встановленням реальності господарських операцій контрагентів позивача - ТОВ «Елтекс» та ТОВ «Вельф Дім». Такі висновки позивач вважає протиправними, оскільки вони зроблені на підставі акту перевірки ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 № 62/08-25-22-012/37812896 та податкової інформації Західної ОДПІ м. Харкова № 5163/7/20-33-22-03 від 10.10.2014.

Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки такими, що не відповідають діючому податковому законодавству та фактичним обставинам. З урахуванням вище зазначеного, вважає податкове повідомлення-рішення № /10648 від 16.12.2014протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

26.08.2015 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, з підстав зазначених у письмових запереченнях, зокрема зазначає, позивачем завищено податковий кредит на суму 204294 грн. по господарським операціям з ТОВ «Елтекс» та ТОВ «Вельф Дім». Крім того, серед іншого, інформація щодо транспортування товарів від ТОВ «Вельф Дім» та ТОВ «Елтекс» у грудні 2013 року до податкового органу не надана.

На підставі вище викладеного вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом у порядку встановленому чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись приписами статей 41, 128 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

27.11.2014, фахівцями ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Енергія - Сервіс» () з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Білтекс-ТД» (стара назва ТОВ «Елтекс», ) за період травень, червень, липень, серпень, грудень 2013 року, ТОВ «Вельф Дім» () за період липень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку за період травень, червень, липень, серпень, грудень 2013 року, липень 2014 року з питання достовірності визначення показників, відображених в декларації з ПДВ за травень, червень, липень, серпень, грудень 2013 року, липень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складний акт № 151/08-29-22-1308 від 28.11.2014.

Висновками акту перевірки встановлені порушення позивачем вимог п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст.14, п. 44.1 п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п.198.2, п. 198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200, ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010, Наказу № 678 від 13.11.2013 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», підприємством завищено податковий кредит на 204294 грн., у т.ч по підприємству ТОВ «Елтекс» по періодам: травень 2013 року на суму ПДВ - 1704 грн., червень 2013 року на суму ПДВ - 29372 грн., липень 2013 року на суму ПДВ - 11400 грн., серпень 2013 року на суму ПДВ - 37658 грн., грудень 2013 року на суму ПДВ - 31410 грн., по підприємству ТОВ «Вельф Дім» за липень 2014 року на суму ПДВ - 92750 грн., що призвело до:

- завищення податкового кредиту (р. 17 податкової Декларації з ПДВ ) на загальну суму 204294 грн.: травень 2013 року на суму ПДВ - 1704 грн., червень 2013 року на суму ПДВ - 29372 грн., липень 2013 року на суму ПДВ - 11400 грн., серпень 2013 року на суму ПДВ - 37658 грн., грудень 2013 року на суму ПДВ - 31410 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ - 92750 грн.,

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р. 18 податкової Декларації з ПДВ) на загальну суму 204294 грн.: травень 2013 року на суму ПДВ - 1704 грн.. червень 2013 року на суму ПДВ - 29372 грн., липень 2013 року на суму ПДВ - 11400 грн., серпень 2013 року на суму ПДВ - 37658 грн., грудень 2013 року на суму ПДВ - 31410 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ - 92750 грн.,

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової Декларації з ПДВ) на загальну суму 204294 грн.: травень 2013 року на суму ПДВ - 1704 грн., червень 2013 року на суму ПДВ - 29372 грн., липень 2013 року на суму ПДВ - 11400 грн., серпень 2013 року на суму ПДВ - 37658 грн., грудень 2013 року на суму ПДВ - 31410 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ - 92750 грн.,

На підставі акту перевірки № 151/08-29-22-1308 від 28.11.2014 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /10648 від 16.12.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 306441 грн., у т.ч. за основним платежем 204294 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 102147 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішенням позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області зі скаргою (вих. № 27/01-15 від 27.01.2015) на податкове повідомлення-рішення № /10648 від 16.12.2014.

Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області № 1958/7/08-01-10-04-19 від 17.03.2015, скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Не погоджуючись із рішення про результати розгляду первинної скарги № 1958/7/08-01-10-04-19 від 17.03.2015 та податковим повідомленням-рішенням № /10648 від 16.12.2014, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою (вих. № 20/03-15 від 20.03.2015).

Рішенням ДФС України № 8884/6/99-99-10-01-01-15 від 27.04.2015, скарга залишена без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням № /10648 від 16.12.2014 позивач звернувся до суду із вимогою про його скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

01.05.2013 між ПП «Енергія - Сервіс» (покупець) та ТОВ «Елтекс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 010513/17.

Згідно з умовами Договору, продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити електрообладнання - товар. Якість товару підтверджується сертифікатами. Постачання товару здійснюється на підставі замовлення покупця, згідно якого вказується кількість та назва товару, який замовляється. Постачання товару здійснюється на умовах DDU (постачання на склад покупця або за узгодженням сторін на умовах ЕХW Франко-склад продавця (згідно вимог Міжнародних правил «Інкотермс» у редакції 2000 року). Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє на протязі 2013 року або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу № 010513/17 від 01.05.2013, позивачем надані суду податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

Крім того, позивачем надано суду також платіжні документи, які підтверджують розрахунок між сторонами за договором договору купівлі-продажу № 010513/17 від 01.05.2013, які містяться в матеріалах справи.

Також, позивачем надано акт звірки взаємозаліку між позивачем та ТОВ «Елтекс» станом, відповідно до якого станом на 30.06.2015 заборгованість між сторонами відсутня.

Між іншого, судом встановлено, що між ПП «Енергія - Сервіс» (замовник) та ТОВ «Вельф-Дім» (виконавець) укладено договори на виконання робіт № 01/07 від 01.07.2014, № 03/07 від 01.07.2014, № 04/07 від 02.07.2014, № 06/07 від 04.07.2014.

Згідно з умовами вказаних Договорів, виконавець зобов'язується виконати, а замовник прийняти та оплатити роботи з реконструкції травильного відділення цеху виготовлення холодно катального листа. Об'єм, характер та вартість робіт визначаються актами виконаних робіт, розрахунок проводиться на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт. Вказані договори набирають чинності з моменту їх підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договорів на виконання робіт № 01/07 від 01.07.2014, № 03/07 від 01.07.2014, № 04/07 від 02.07.2014, № 06/07 від 04.07.2014, позивачем надані суду податкові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг).

Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку: 631 за липень 2014 року у позивача перед ТОВ «Вельф-Дім» по договорам № 01/07 від 01.07.2014, № 03/07 від 01.07.2014, № 04/07 від 02.07.2014, № 06/07 від 04.07.2014 наявна заборгованість у розмірі 556 501 грн.

Представником позивача в матеріали справи наданий договір відступлення права вимоги № 37/14-к від 02.10.2014, відповідно до якого ТОВ «Форнел» стає новим кредитором (замість первісного - ТОВ «Вельф-Дім») боржника ПП «Енергія - Сервіс» за договорами № 01/07 від 01.07.2014, № 03/07 від 01.07.2014, № 04/07 від 02.07.2014, № 06/07 від 04.07.2014. До нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов'язань боржника, викладених в договорах, а боржник зобов'язується перед новим кредитором належно виконати зобов'язання боржника, що викладені в договорах.

Позивачем надано суду картку рахунку: 631, яка підтверджує розрахунок між позивачем та ТОВ «Форнел» за договорами № 01/07 від 01.07.2014, № 03/07 від 01.07.2014, № 04/07 від 02.07.2014, № 06/07 від 04.07.2014.

Також, позивачем надано акт звірки взаємозаліку між позивачем та ТОВ «Вельф-Дім», відповідно до якого станом на 30.06.2015 заборгованість між сторонами відсутня.

В акті перевірки № 151/08-29-22-1308 від 28.11.2014 податковим органом зроблено висновок, що реальність проведення господарських операцій ТОВ «Елтекс» та ТОВ «Вельф-Дім» не підтверджується, товариства здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на акті перевірки ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 № 62/08-25-22-012/37812896 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Елтекс» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2012 року по взаємовідносинам з ТОВ «С.Т.С.-Січ». Вищевказаним актом встановлено, відсутність ТОВ «Елтекс» за юридичною адресою, не надання до звірки будь-яких первинних документів, не надання бухгалтерських регістрів, відсутність складських приміщень, відсутність трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати реалізовані товари (роботи, послуги).

Крім того, податковим органом від Західної ОДПІ м. Харкова отримано податкову інформацію «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вельф Дім» за травень, червень, липень 2014 року» № 5163/7/20-33-22-03 від 10.10.2014, відповідно до якої господарські операції між ТОВ «Вельф Дім» та контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської діяльності. Фактично згідно податкової звітності у ТОВ «Вельф Дім» встановлено відсутність, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які фіксують господарські відносин між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Елтекс» та ТОВ «Вельф-Дім» складені відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні».

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, як вбачається зі змісту Акту перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачем надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарської операції, що в свою чергу підтверджує правомірність визначення платником податкового кредиту за такою операцією.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Як було встановлено матеріалами справи безпосередній контрагент позивача, на час здійснення відповідних господарських операцій був у встановленому законодавством порядку зареєстрований як платники ПДВ.

Доказів анулювання свідоцтва платника контрагента позивача податковим органом суду не надано, у зв'язку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку сплачених при придбанні товару.

При придбанні товару (послуги) покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару (послуги), який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (у томі числі у разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. В разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» та від 22 січня 2009 року «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Щодо реальності вчинених операцій між позивачем та ТОВ «Елтекс» і ТОВ «Вельф-Дім» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зміст укладених між позивачем та його контрагентів правочинів не суперечить актам цивільного законодавства, а податковий орган не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків. Загалом, реальність вчинення господарської операції пов'язується податковим органом лише з обставинами діяльності третьої особи, що є неприпустимим як за законодавством України так і міжнародними нормами.

Зокрема, стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Суд вважає, що наявність акту перевірки ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 № 62/08-25-22-012/37812896 та податкової інформації Західної ОДПІ м. Харкова № 5163/7/20-33-22-03 від 10.10.2014 не є доказом порушення позивачем приписів податкового законодавства, за умови наявності всіх первинних документів, оформлених відповідно до вимог Закону. Інших доказів, крім акту перевірки ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя від 23.07.2014 № 62/08-25-22-012/37812896 та податкової інформації Західної ОДПІ м. Харкова № 5163/7/20-33-22-03 від 10.10.2014, які б підтверджували порушення позивачем норм ПК України, відповідач суду не надав.

Надані представником позивача первинні документи, які фіксують господарські відносин між позивачем та його безпосередніми контрагентами складені відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні», пункту 2.4. статті 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту на суму 204294 грн. необґрунтованими.

Відсутність у позивача товарно-транспортних накладних та інших перевізних документів за відповідний період не може бути підставою для позбавлення ПП «Енергія - Сервіс» права на податковий кредит.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем дотриманні законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у зв'язку з тим, що позивачем спростовані висновки податкового органу за результатами перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № /10648 від 16.12.2014.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Енергія - Сервіс» () судовий збір у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник