Справа № 2а-2776/11/1370
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-2776/11/1370

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.

за участі секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі:Луцика В.В., представника Салади Т.М.

відповідача по справі: представника Ониська З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Стрийської об’єднаної державної податкової інспекції на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця Луцика Василя Володимировича до Стрийської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що з моменту видачі свідоцтва про реєстрацію як підприємця і до цього часу жодної діяльності з метою одержання доходів не здійснював і доходів від цієї діяльності не отримував, а тому вважає, що відсутні правові підстави для нарахування будь-яких видів податку за здійснення підприємницької діяльності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в справі №2а-2776/11/1370 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Стрийською об’єднаною державною податковою інспекцією подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в справі №2а-2776/11/1370 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що на порушення пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» ФОП Луциком В.В. для документальної перевірки не було представлено податкових накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей щодо підтвердження задекларованого податкового кредиту з податку на додану вартість, що призвело до заниження та несплати до бюджету податку на додану вартість в сумі 511 164,00 грн. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем в період з 01.07.2008 року по 31.12.2008 року було перевищено граничний обсяг виручки передбачений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

- ст.ст.1, 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», ст.13, ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою, діяльністю», затвердженої наказом ДПА України №12 від 21.04.1993 року, у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 160 298,59грн., в тому числі по періодах: 2008 рік – 56 922,34грн., 2009 рік – 103 376,25грн.;

- пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 511 164,00грн., у тому числі по періодах: за січень 2007р. в сумі 9 800,00грн, за лютий 2007р. в сумі 8 800,00грн., за березень 2007р. – 22 900,00грн., за квітень 2007р. – 23 600,00грн., за травень 2007р. - 17 400,00грн., за серпень 2008р. – 15 480,00грн., за вересень 2008р. - 58 000,00грн., за жовтень 2008р. – 22 200,00грн., за листопад 2008р. – 45 600,00грн., за грудень 2008р. – 137 144,00грн. та за квітень 2009р. – 150 240,00грн.;

- п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та ст.13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», а саме приватним підприємцем не велася книга обліку доходів і витрат від підприємницької діяльності за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009 р.;

- ст.13, ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» із змінами і доповненнями, п.п. «в» п.19. ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме приватним підприємцем не подано декларацію про доходи за 2008 рік.

Як видно з акта перевірки висновки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблені виключно на підставі даних податкової звітності, зокрема: звітів суб'єктів малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку, декларацій про доходи, декларацій з податку на додану вартість, поданих за перевіряємий період.

Позивач зазначає, що він вчинив дії по реєстрації себе, як суб’єкта підприємницької діяльності, однак фактично підприємницькою діяльністю не займався та податкову звітність не подавав, а тому і представити первинні документи здійснення господарських операцій не мав змоги у зв’язку з їх відсутністю.

Вказані доводи перевіряючі до уваги не взяли та не з’ясували наявність первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції, зокрема, податкових накладних, договорів, актів прийому-передачі, банківських документів тощо.

Нарахування і сплата будь-якого виду податку чи збору (обов’язкового платежу) припускають здійснення належним чином обліку і розрахунку, результати яких відображаються у від повідній формі податкової звітності.

Податкова звітність являє собою сукупність дій платника податків (або особи, що його представляє) і податкового органу зі складання, ведення і здачі документів установленої форми, що містять відомості про результати діяльності платника по датку, його майнове становище і фіксують процес обчислення податку, а також суму, що підлягає сплаті до бюджету. По даткову звітність може здійснювати як платник податку само стійно, так і його представник або податковий агент.

При цьому податкова звітність повинна базуватись на результатах господарської діяльності платника податків, а не відокремлено від цього.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач, нараховуючи податкове зобов’язання з податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб, формально підійшов до виконання своїх обов’язків без з’ясування інших обставин, так як позивач заперечував подання ним податкової звітності і наявність первинних документів здійснення господарських операцій.

При цьому, судом в рамках розгляду справи з’ясовано, що ФОП Луциком В.В. 30.06.2004 року на ім’я Заяць Івана Зіновійовича було видано нотаріально посвідчену довіреність зі строком дії один рік на вчинення дій щодо карткового рахунку позивача. Вказана довіреність була дійсна до 30.06.2005 року, однак цей період не був предметом перевірки. Матеріалами справи не підтверджується дата внесення запису про припинення реєстрації приватного підприємця 28.01.2005 року, як зазначив в своєму рішенні суд першої інстанції. В матеріалах справи наявні дані про внесення запису про припинення реєстрації позивача як фізичної особи підприємця 16.03.2012 року (т.1 а.с.211).

Як вже зазначалось вище, позивачем заперечувалось подання ним податкової звітності, заповнення ним заяв до податкової інспекції про реєстрацію платником ПДВ, платником єдиного податку та інших документів, які би свідчили про проведення останнім підприємницької діяльності. Для з’ясування правильності цих тверджень, судом першої інстанції призначено судову почеркознавчу експертизу.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах адміністративної справи № 2а-2776/11/1370 від 30.07.2013 року (т.2 а.с. 3-6), який складено судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, що рукописні тексти та підписи у вигляді запису прізвища «Луцик В.В.», яким заповнені відповідні графи податкових декларацій про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2007-2009 рр., податкових деклараціях з податку на додану вартість за цей же період, заявах на ім’я начальника ДПІ у Стрийському районі Львівської області за 2007-2009 рр..які містяться в облікових справах платника податку ФОП Луцика В.В. виконані однією особою, проте не Луциком В.В., а іншою особою.

В матеріалах справи також містяться відомості про порушення та розслідування кримінальної справи за фактом незаконного виготовлення та використання штампу та печатки, підроблення та використання документів ФОП Луцика В.В. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. В постанові про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи від 11 квітня 2011 року прийнятої заступником прокурора м. Стрия молодшим радником юстиції Касприк П.С. встановлено, що громадянин Заяць І.З. незаконно виготовив та впродовж 2007-2009 років, незаконно використовував штамп та печатку ФОП Луцика В.В., незаконно складав та використовував документи підприємця.

За даними головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Луцик В.В. в 2007-2008 рр. кожного року більше ніж по 30-ть разів перетинав державний кордон України, однак за час його відсутності документи первинної звітності подавались.

Відповідно до п.1 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість затвердженої наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166 подання податкової декларації з податку на додану вартість (далі - декларація) передбачено пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Пунктом 3.4 Порядку передбачено, що платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, достовірність даних підтверджується: підписом платника, якщо платник - фізична особа, в інших випадках (особа, яка визначена як платник податку на додану вартість, крім фізичних осіб) - підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою, а в разі подання декларації в електронній формі - електронним підписом осіб (які підписують декларацію), зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством.

Як стверджується візуальним оглядом податкових декларацій з податку на додану вартість, які містяться в матеріалах справи, такі складені без підпису Луцика В.В. в графі «підпис», без печатки ФОП Луцика В.В. Податкова декларації заповнена лише з проставленням прізвища «Луцик» та ініціалів «В.В.».

При прийомі податкової звітності у разі виявлення працівником відділу ведення і захисту податкової звітності заповнення звітності всупереч встановленим правилам він зобов'язаний, згідно з п. 4.5 наказу ДПА України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп’ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах державної податкової служби України» від 31 грудня 2008 р. № 827 (далі – Наказ № 827) в усній формі попередити представника платника податків про виявлені помилки в звіті і наслідках прийняття такої звітності органом ДПС, а також запропонувати надати нову належним чином оформлену звітність. І все ж таки обов'язок інспектора прийняти звіт не відміняється, і у випадку якщо платник наполягає на прийнятті податкової звітності, така звітність приймається, але на екземплярі, який залишається у платника, ставиться штамп «Отримано, попереджено про можливість невизнання». Платнику податків у триденний термін після прийняття звітності (але не пізніше наступного дня після граничного терміну надання такого звіту) органом податкової служби, в який була подана декларація, має бути вислане повідомлення про невизнання податкової декларації, з вказівкою причини невизнання і пропозицією надати нову декларацію, оформлену належним чином. Така декларація у базі даних адресата звітності тільки реєструється без внесення показників декларації отримує статус «Не визнана як податкова декларація».

Абзацом 5 пп.4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, заповнена ним всупереч правилам, вказаним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не вказані обов'язкові реквізити, вона не підписана відповідними посадовцями, не скріплена печаткою платника податків.

Податковим органом не взято до уваги ці вимоги Закону та прийнято податкову декларацію з податку на додану вартість в порушення цих вимог, замість того, щоб скористатись правом її неприйняття, так як податкова декларація не скріплена підписом та печаткою особи, яка її подає.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Стрийської об’єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 року в справі №2а-2776/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України – з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник

Повний текст виготовлено 08.09.2015 року