Справа № 725/1361/15-а
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1361/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю:

представника відповідача: Бірюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію.

Посилався на те, що позивач є громадянкою України, однак постійно проживає на території Сполучених штатів Америки.

12.02.2015 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на загальних підставах, однак листом від 16.02.2015 року №33/М/11 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Чернівцях в призначенні пенсії ОСОБА_2 було відмовлено та повідомлено, що громадянам України, які отримали дозвіл на постійне місце проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення, пенсія в Україні не призначається.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки рішенням Конституційного суду України положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» було визнано неконституційними.

Просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії неправомірними та зобов'язати Управління пенсійного фонду в м.Чернівці призначити ОСОБА_2 пенсію за віком.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. У поданій до суду заяві адміністративний позов підтримав, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала в підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Просила відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_2 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 12.02.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях із заявою про призначення їй пенсії за віком (а.с.6-7).

Управлінням пенсійного фонду України в м. Чернівці у задоволенні заяви позивача було відмовлено у зв'язку з тим, що громадянам України, які отримали дозвіл на постійне проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення, пенсія в Україні не призначається (а.с.20).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших, випадках передбачених законом.

Таким чином, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Положеннями ч.1-2 ст.24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянкою України. Зазначені обставини підтверджуються ксерокопією її паспорта, яка наявна в матеріалах справи (а.с.8).

Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

У відповідності до вимог ч.1 ст.26 Закону право на призначення пенсій за віком мають право особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії трудової книжки, страховий стаж позивача складає понад 20 років, тобто ОСОБА_2 у визначеному законом порядку набула право на отримання пенсії.

Одночасно положеннями статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається з поданих до суду заперечень, відповідач позов не визнає з тих підстав, що громадянам України, які отримали дозвіл на постійне місце проживання до держав, з якими не укладено міжнародних договорів в галузі пенсійного забезпечення, пенсія не призначається.

Проте, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009 положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, починаючи з 07 жовтня 2009 року зазначені положення статтей 49 та 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність, а тому виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі, незалежно від місця проживання пенсіонера.

Безпосередні підстави та умови призначення пенсії детально регламентовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1.

У відповідності до зазначеного Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Перелік необхідних документів, які долучаються до заяви про призначення пенсії визначений розділом 2 Порядку.

Суд зауважує, що відповідачем у визначеному Законом порядку не було доведено факту неподання чи подання не у повному обсязі необхідного пакету документів позивачем.

Крім того, суд враховує, що згідно статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставамидля їх обмеження.

На підставі вище викладеного, з урахуванням того, що позивач ОСОБА_2 є громадянкою України, досягла пенсійного віку та має необхідний страховий стаж, а тому суд вважає, що остання має право на соціальний захист держави Україна та приходить до висновку, що її позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 12,14, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з моменту звернення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А.