Справа № 2-а-771/12
Суддя: Криворученко Д. П.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-771/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Криворученко Д.П., секретарі Микитченко К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії за Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита додаткової пенсії інваліду 2 групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати здійснити нарахування та виплату як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до статтей 50,54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період із 01.04.2011 року по 01.10.2011 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

25.11.2011 року за ухвалою судді відкрите скорочене провадження по даній справі.

19.12.2011 року від сторони відповідача надійшли письмові заперечення, які зводяться до того, що права позивача ОСОБА_2 Управлінням ПФУ в Чернігівській області не порушуються.

20.12.2011 року ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

12 січня 2012 року згідно ухвали суду закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо сум, визначених ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Сторони до суду не зявились, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі. Позивач письмово підтримав позовні вимоги про стягнення сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період із 01.04.2011 року по 01.10.2011 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 128 КАС України встановлено наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь в справі. Згідно до ч. 6 зазначеної статті якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь в справі, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі вказаного суд рахує за можливе провести розгляд в порядку письмового провадження.

Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Заперечення відповідача зводяться до того, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком і йому виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530

Відповідно до приписів ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач народився 21 травня 1939 року, є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУПФУ Чернігівської області, являється особою, постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи про що свідчить паспорт громадянина України, відповідні посвідчення, довідка про інвалідність.

Враховуючи те, що позивач є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та державної пенсії у відповідному розмірі.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 статті 67 Закону №796-XII встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим Законом) підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 50 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам другої групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(далі - Закон №1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтею 28 вказаного Закону України також передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

При цьому, в частині 2 статті 5 Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Враховуючи те, що нормами цього Закону встановлений розмір мінімальної пенсії за віком, а дія інших нормативно-правових актів може застосовуватись лише в частині, що не суперечить цьому Закону, суд приходить до висновку, що будь-яким іншим нормативно-правовим актом не може визначатись розмір мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами положення частини 3 статті 28 Закону №1058-IV, не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий звязок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Частиною 1 статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофибуло встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим Законом) підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України вже у 2006 році доповнила Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофистаттею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон №231-V від 5 жовтня 2006 року).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із позицією позивача щодо порушення його права на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно статті 50 Закону №796-XII у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача про стягнення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період із 01 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Позивач, як особа, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст.47, 50 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.4 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік, ст.ст.2, 9, 21, 71, 99, 102, 122,128, 158-163, 185-186КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі віднесеної до 1 категорії, інваліду 2 групи, з розрахунку 75 процентів мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.ст.50, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3