Справа № 2а-2865/10
Суддя: Калько О. С.
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2865/10
Провадження № 2865
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2010

29 листопада 2010 року Суддя Київського районний суд м. Полтави в складі ОСОБА_1, розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління праці та соціального захисту населення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про зобовязання здійснити нарахування соціальних виплат.

В позові посилався на те, що в 1986 році він приймав участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі в тексті постанови Закон), він як учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення як інвалід 1 групи у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Але відповідачами така допомога йому виплачувалась в значно менших розмірах, як інваліду 1 групи: в розмірі 120 грн. в 2007 -2009 роках. Таким чином було порушено його право на отримання передбаченої соціальної виплати в належному обємі: 440 грн. Х 5 = 2200 грн.

Відповідно до ч.4 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога, яка йому також виплачена в значно меншому розмірі.

Тому просив суд визнати неправомірними дії та відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за період 2007 2010 роки та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2007 2010 роки в розмірах, що передбачені ст.13 ч.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни в сумі 31210 грн. за період з 2007 по 2010 роки.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Від представника відповідача надійшли заперечення в яких останній просить відмовити в задоволенні позову та розглянути справу в його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин справа судом розглядалася відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України в порядку письмового провадження.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Зазначена обставина підтверджується посвідченням серії А №110959 ( а.с.6 ).

Згідно посвідчення серії Б №241081 позивач є інвалідом 1 групи. Перша група інвалідноті позивачу була встановлена 02.06.2005 року в звязку із захворюванням, отриманим внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕ № 0107422 (а.с.7 ).

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення інвалідам І та ІІ групи виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, інвалідам ІІІ групи чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вказаного вище Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Позивачу ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії, було призначено та виплачено щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах за 2007 2009 роки в сумі 120 грн. на рік.

Дію абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV та зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої статті 48, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Згідно ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На час прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення такий вид допомоги позивачу був виплачений у вересні 2007 року згідно листа Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації.

Тому суд приходить до висновку, що з 09.07.2007 року (часу ухвалення рішення Конституційного суду України) відповідачі мали застосовувати норми ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Разом з тим судом встановлено, що таку допомогу за 2007 рік позивач ОСОБА_2 отримав у вересні 2007 року, тобто після ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Таким чином, з 09.07.2007 року зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої статті 48, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, є таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому не підлягало застосуванню відповідачами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що призначення та виплата позивачу ОСОБА_2 згідно розпорядження від 14.05.2007 року як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 120 грн. є таким, що здійснене з порушенням вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині не виплати такої допомоги в розмірі виходячи з пяти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, такі зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тому суд приходить до висновку, що з 22.05.2008 року (часу ухвалення рішення Конституційного суду України) відповідачі мали застосовувати норми ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Разом з тим судом встановлено, що таку допомогу за 2008 рік позивач ОСОБА_2 отримав у червні 2008 року, тобто після ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Таким чином, з 22.05.2008 року зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої статті 48, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, є таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому не підлягало застосуванню відповідачами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що призначення та виплата позивачу ОСОБА_2 згідно розпорядження від 01.04.2008 року як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в сумі 120 грн. є таким, що здійснене з порушенням вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині не виплати такої допомоги в розмірі виходячи з пяти мінімальних заробітних плат.

На час виплати позивачу ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік в лютому 2009 року діяла норма ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, тому відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, але здійснив виплату в сумі 120 грн. у 2009 році всупереч норм Закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання Головного управління праці та соціального захисту Полтавської обласної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_2 суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2009 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат. Тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення недоплаченої суми допомоги, суд виходить з того, що нарахування такої допомоги здійснюється відповідними Управліннями праці та соціального захисту населення, суд не може перебирати на себе функцію здійснення такого нарахування, а може зобовязати лише здійснити дії щодо вчинення таких дій для захисту порушеного права позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення конкретно визначеної суми задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни за період з 2007 року по 2010 рік, суд виходить з наступного.

Суддею встановлено, що позивач також є ветераном війни інвалідом війни ( а.с.6 ). А тому відповідно до частини 5 статті 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком як інвалід 1 групи. (Статтю 13 доповнено частиною згідно Закону України № 367-14 від 25.12.1998 року).

Статтею 17-1 зазначеного Закону України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Мінімальний розмір пенсій за віком протягом 2007 - 2010 років становив:

з 01 січня по 31 березня 2007 року - 380 грн.,

з 01 квітня по 30 вересня 2007 року - 410,06 грн.,

з 01 жовтня по 31 грудня 2007 року - 415,11 грн.,

з 01 січня 2008 року - 470 грн., з 01 квітня 2008 року - 481 грн., з 01 липня 2008 року -

482 грн., з 01 жовтня 2008 року - 498 грн.

з 01 січня 2009 року - 498 грн., з 01 листопада 2009 року - 573 грн.,

з 01 січня 2010 року - 695 грн., з 01 квітня 2010 року - 706 грн., з 01 липня 2010 року - 709 грн., з 01 жовтня 2010 року - 723 грн.

При встановлені мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії.

Суддя бере до уваги, що згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобовязані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При вирішенні позовних вимог про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2010 роки суд виходить з наступного.

Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію частини п'ятої статті 13 на 2006 рік зупинено в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни.

Також дію частини п'ятої статті 13 зупинено на 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 зупинення дії частини п'ятої статті 13 на 2007 рік, передбачене пунктом 13 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік» ч.5 ст.13 вказаного Закону викладена в новій редакції, яка передбачає, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зазначені зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З урахуванням наведеного необхідно зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 -2010 роки відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати по справі суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_2 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2007 -2010 роки у розмірі, встановленому частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 -2010 роки відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_2 суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2010 роки, як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Державне мито за розгляд справи віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний термін.

Суддя О.С . ОСОБА_1