Справа № 2-а-225/10
Суддя: Гончарук О. Н.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 жовтня 2010 року м. Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Гончарука О.Н. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання права на отримання пенсій відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про зобовязання провести перерахунок, виплату та стягнення таких пенсій

встановив:

У поданій до суду 28 вересня 2010 року позовній заяві позивачка зазначає, що вона є інвалідом 111 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС та постраждалою 1 категорії від такої аварії.

Відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закону), їй повинна виплачуватись державна пенсія в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в таких розмірах пенсій їй не виплачував і не виплачує, зробити їх перерахунок в сторону збільшення та виплату відмовляється.

Просить суд постановити рішення, котрим визнати за нею право на отримання державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.ст.50, 54 Закону; зобовязати відповідача зробити перерахунок таких пенсій та виплачувати їх у визначених Законом розмірах, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; стягнути з нього в її користь згадані недораховані та не виплачені пенсії за період з 01 березня по 31 серпня 2010 роки в розмірі 22705 грн. 71 коп.

Ухвалою суду від 30 вересня 2010 року адміністративний позов у частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату вказаних пенсії з 01 по 27 березня 2010 року включно залишено без розгляду у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду в цій частині.

Відповідач 06 жовтня 2010 року подав до суду письмове заперечення на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що при виплаті позивачці державної та додаткової пенсій, передбачених Законом, він діяв в межах повноважень, наданих йому законами України, підзаконними нормативно-правовими актами та здійснював нарахування таких пенсій відповідно до Закону з врахуванням вимог постанов Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 та від 16 липня 2008 року № 654, якими встановлено розрахункові величини для обчислення розміру таких виплат.

Згідно п.6 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по ІІІ групі інвалідності, не може бути нижче 530 грн., а щомісячна додаткова пенсія згідно п.4 цієї Постанови встановлена інвалідам І1І групи у розмірі 15 % прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.п.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», починаючи з 01 липня того ж року пенсії в інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою інвалідів ІІІ групи, не повинні бути нижчими 600 грн.

Положення ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до згаданого Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім цього, управління не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки не є власником або розпорядником коштів Державного бюджету України та не наділено правом приймати законодавчі акти загальнодержавного значення.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ( категорія 1 ) та з 14 березня 2005 року довічно - інвалідом 111-ої групи захворювання, повязаного з наслідками такої аварії.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону пенсії, що визначаються інвалідам 111 групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком, а відповідно до його ч.1 ст. 50 - додаткова пенсія - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Розміри державної та додаткової пенсій по інвалідності зазнали змін, що відбулись відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 01 січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення.

Відповідач згідно його довідки та поданого письмового заперечення виплачує позивачці державну та щомісячну додаткову пенсії в розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що є значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачці розміру пенсії застосуванню підлягають ст.ст.50, 54 Закону, а не згадані постанови, оскільки останні істотно звужують обсяг раніше встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» від 30 квітня 2010 р. № 2154-VI передбачено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2010 року 695 грн., з 01 квітня 2010 року 706 грн., з 01 липня 2010 року 709 грн., з 01 жовтня 723 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що відповідач зобовязаний здійснити перерахунок позивачці основної державної пенсії відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог його ч.1 ст. 50 із застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» та ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» і цей перерахунок має бути здійснений за період з 28 березня по 31 серпня 2010 року як цього просить позивачка з врахуванням виплачених їй сум.

Оскільки відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року №80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року) саме на управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах покладено обовязок призначення і виплати пенсії, допомоги на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства, тому суд вважає за необхідне зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії позивачці саме УПФУ в Камінь-Каширському районі.

Не мають правового значення і твердження відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом розмірів пенсій як на причину невиконання державою взятих на себе зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Позовні вимоги позивачки в частині визнання за нею права на отримання державної та додаткової пенсій у розмірах відповідно шести мінімальних пенсій за віком та 50 % такої мінімальної пенсії задоволенню не підлягають, оскільки таке її право визначене ст.ст.50, 54 Закону.

Не підлягає до задоволення і вимога позивачки про стягнення на її користь пенсії у розмірі 22705 грн. 71 коп., оскільки саме на відповідача покладено обовязок проводити нарахування та виплату пенсій у конкретному розмірі, в звязку з чим суд не може перебирати на себе функції державного органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд судового збору з відповідача не стягує, оскільки Пенсійний фонд України, його установи та організації від такої сплати звільнені на підставі п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2 КАС України, ст.ст. 49, 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 28 березня по 31 серпня 2010 року відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання її копії апеляційних скарг, копії яких одночасно надсилаються особами, які їх подають, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий-підпис

Оригіналу відповідає

Суддя Камінь-Каширського

районного суду ОСОБА_2