Справа № 22-а-21268/11
Суддя: Зубакова В.П.
Дата ухвалення: 2011-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 10.3.3 (1) суддя Бондарєва О.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2011 року, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів Остапенко В.О., Неклеси В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_3 ради, третя особа Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій протиправними і виплати державної допомоги по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_2 . звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_3 ради (надалі УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_3 ради) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку у відповідача й отримує від нього щомісячну державну допомогу по догляду за дітьми доньками Дар`єю з жовтня 2005р. та ОСОБА_4 з листопада 2007р. - до досягнення ними трирічного віку в меншому розмірі, ніж встановлено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування, призначення та виплати щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік, зобовязати відповідача виплатити на її користь щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років в сумі 4 610,76 грн. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 326 грн., які складаються з витрат на правову допомогу 280,00 грн., державного мита 46,10 грн. та 3,40 грн.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 лютого 2010 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_3 ради, третя особа Міністерство праці та соціальної політики України, про визнання дій протиправними і виплати державної допомоги по догляду за дитиною

Не погодившись з рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача суми за період з 01.04.2007 року по 31.12.2007 року посилаючись на те, що строку звернення до суду за захистом свог порушеного права пропущено нею по поважним причинам, а доводи відповідача щодо пропуску цього строку є безпідставними.

У звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону України №2748-VI «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, яким зокрема встановлюється, що апеляційні скарги щодо спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 02.12.2010р. №2748 «Про внесення змін до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 18.02.2010р. №1691VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст.. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши за наявними у справі матеріалами, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 у звязку з народженням доньки ОСОБА_2 Дар`ї Віталіївни, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_3 ради та отримує щомісячно соціальну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як застрахована особа.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та стягнення на її користь недоплачену суму такої допомоги за вказаний період, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на настпне.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України в чинній на той час редакції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України в чинній на той час редакції, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Отже, у публічно-правових спорах, що становлять предмет розгляду справ адміністративного судочинства, передбачений строк давності звернення до суду, яким обмежується звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання нарахувати та сплатити недоплачену суму щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зокрема за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року 15.07.2009 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України (а.с. 3-8, 51-56).

При розгляді справи відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду (а.с. 29-31), в той час, як позивач ОСОБА_2 поновити цей строк не просила.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 не ставила питання перед судом першої інстанції про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду, то у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати їй державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та стягнення на її користь недоплаченої суми такої допомоги за вказаний період, а також задоволення її вимог в частині стягнення на її користь судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушені права позивача не підлягають захисту у звязку з пропуском строку звернення до суду з позовом, а постанова Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 лютого 2010 року є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін відповідно до ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: