Справа № 750/11645/14
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/750/83/15
У Х В А Л А

09 вересня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Кравченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання постанови суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В :

старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 звернулася із поданням про зміну способу і порядку виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у адміністративній справі № 750/11645/14 в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у розмірі трьох мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум в сумі 3579,00 грн.

В судове засідання представник боржника, стягувач та державний виконавець не зявилися, про час і місце розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників і відповідно до ч.1 ст.41 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не проводилось.

Відповідно до ст..14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова суду від 25.11.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за 2014 рік щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі меншому, ніж передбачено ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто у розмірі трьох мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

Виходячи із змісту подання державний виконавець просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів подання вбачається, що виконання постанови суду апеляційної інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Також суд бере до уваги те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 32 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу УПФ здійснити перерахунок із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для суддів при прийнятті рішень в подібних справах.

Розглянувши подане подання, суд приходить до висновку про відсутність виняткових підстав для зміни та встановлення способу виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд,

У х в а л и в :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя