Справа № 2а-309/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 10646/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в міста Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в міста Івано-Франківську про визнання недійсними розпоряджень,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.09.2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання недійсними розпоряджень №152229 від 05.07.2007 року та від 29.09.2008 року, зобовязання з 01.05.2007 року та 01.02.2008 року зробити перерахунок неправильно призначеної та перерахованої пенсії державного службовця.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу ДПІ в м. Івано-Франківську від 26.12.2006 року №233-0, звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, стаж роботи на державній службі становить 24 роки 1 місяць 19 днів, а загальний трудовий стаж 27 років 3 місяці 25 днів. Вказує, що з 18.12.2006 року відповідачем йому призначена пенсія державного службовця згідно Закону України «Про державну службу». Зазначає, що при перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року за №700 та від 06.02.2008 року за №34 на підставі довідок ДПІ в м. Івано-Франківську відповідачем не враховано всі виплати, що відображені в довідках ДПІ, зокрема до складу заробітної плати для перерахунку пенсії включено винагороду за вислугу років частково в розмірі 30% замість належних 40%, які щомісячно йому виплачувались за місцем праці до виходу на пенсію. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки на його заяву від 08.05.2009 року про перерахунок пенсії, відповідач відповів відмовою.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Розпорядження управління Пенсійного фонду України в міста Івано-Франківську за №152229 від 05.07.2007 року та від 29.09.2008 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 визнані недійсними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в міста Івано-Франківську провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 40% від посадового укладу та доплати за ранг з 01.05.2007 року та з 01.02.2008 року, виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням сум виплаченої їй пенсії та при черговому перерахунку пенсії позивачки врахувати надбавку за вислугу років в розмірі 40% від посадового укладу та доплати за ранг.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно ст.33 Закону України «Про державну службу» винагорода за вислугу років як складова заробітної плати не передбачена, а тому не може бути врахована для перерахунку та призначення пенсії державного службовця. Зазначає, що загальний стаж роботи позивача складає 24 роки 1 місяць 19 днів, в тому числі 24 роки стаж державної служби, що відповідає 30% для обчислення надбавки за вислугу років. Вважає, що у звязку з цим немає підстав для перерахунку пенсії із заробітної плати з урахуванням винагороди за вислугу років 40% від посадового окладу та доплати за ранг.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

На день звільнення позивач отримував до заробітної плати надбавку за вислугу років в розмірі 40%, що підтверджується відповідною довідкою, а також стягувалися страхові внески.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 26.03.1991 року працював на посадах державного службовця в органах державно податкової служби України, що підтверджується копією трудової книжки, стаж роботи на державній службі становив 24 роки 1 місяць 19 днів, а загальний трудовий стаж 27 років 3 місяці 25 днів.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а згідно ч.2 ст.33 вказаного Закону заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013 «Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають «спеціальні звання» до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, інженерів - електриків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової інспекції і зараховані на відповідну посаду.

Згідно п. 4 наведеного Порядку визначено орган, який встановлює стаж та процедуру його визначення, зазначено, що стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

Колегія суддів, погоджується з думкою суду першої інстанції, що вищевказаного порядку дотримано ДПІ в м. Івано-Франківську при визначенні ОСОБА_1 розміру надбавки за вислугу років, що підтверджується наказом начальника ДПІ в м. Івано-Франківську від 12.01.2006 року №5-0 та додатком до цього наказу у формі витягу з протоколу №1 засідання постійнодіючої комісії по встановленню стажу роботи, який дає право на виплату винагороди за вислугу років від 12.01.2006 року, відповідно до яких позивачу встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг. Виплата такої надбавки в такому розмірі проводилась позивачці, що підтверджується довідкою ДПІ в м. Івано-Франківську від 03.09.2008 року №55280/7/05-013/і з неї стягувалися страхові внески.

Згідно п.3 Постанови КМУ від 31.05.2000 р. за № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, за вислугу років при визначенні пенсії відповідно до законів враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у розмірі 40 відсотків до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки ОСОБА_1 на день звільнення отримувала до заробітної плати надбавку за вислугу років в розмірі 40%, що підтверджується відповідною довідкою, з неї стягувалися страхові внески, відповідно до трудової книжки, до роботи в ДПІ в м. івано-Франківську, вона працювала на посадах, що відносяться до переліку посад відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 12.09.1997 року.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в міста Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2010 року у справі №2а-309/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді С.П. Нос

ОСОБА_2