Справа № 815/3409/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3409/15

Справа № 815/3409/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС, головного державного інспектора Одеської митниці ДФС Мазуркевича Віктора Євгеновича про визнання протиправним та скасування рішень, зобов’язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на виробничу потребу він був змушений скористатись приписами ч.7 ст. 55 МКУ та сплатити 110991,81 грн. в якості фінансової гарантії у вигляді грошової застави по митній декларації №500060006/2015/003963, поданій TOB «Таламус ЛТД» 10.06.2015 року до митного органу відповідно Рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000012/1 від 09.06.2015 року, та отримано товар, випуск якого оформлявся в режимі «імпорт».

Позивач вважає, що рішення відповідачем прийняті не на підставі законів України, необґрунтовано, недобросовісно.

Згідно приписів ч.2 ст. 57 МКУ декларантом - TOB «Таламус ЛТД» було визначено вартість товарів у митній декларації №500060006/2015/003672 від 02.06.2015 за основним методом, а саме - за ціною договору (вартість операції). Рішення відповідача не містить жодної підстави невизнання наданого інвойсу № ТК-09/06-216 від 02.06.2015 року та будь-якої інформації про спроби і результати перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Числове значення заявленої митної вартості зазначене в інвойсі. Посилання позивача як недоліки поданих документів на те, що в митній декларації країни відправлення зазначені інші умови поставки та не містяться посилання на контракт і інвойс TOB «Таламус ЛТД», є необґрунтованими, оскільки митна декларація відправлення стосується угоди RIZL 16/14 між виробником-продавцем та покупцем компанією Ronby Invest LLP (поставка морем -CIF), а Інвойс від 02.06.2015 № ТР-09/06-216 та Контракт № TR-09/06 складені та мають відношення до торговельної операції між компанією Ronby Invest LLP (продавець) і покупцем - TOB «Таламус ЛТД» - (поставка на митному складі - DAP).

Зважаючи на попередні претензії, пов'язані з розмитненням такого ж товару, якій використовує TOB «Таламус ЛТД» у своєї господарської діяльності Декларант цього разу в пакеті документів, поданих для розмитнення товару, були додатково надані (на підставі ч.6 ст.53 МКУ) роз'яснення, які спростовували аргументи митниці. Але ці аргументи знову наводяться.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Південної митниці позовні вимоги не визнав, наполягав, що оспорюване рішення щодо визнання митної вартості товару є законним та обґрунтованим, винесено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності 26.06.2009 року позивачем (покупець) укладений з компанією Ronby Invest LLP, (продавець), контракт № TR-09/06 на поставку металопродукції (білу жесть електролітичного лудження з нанесенням покриття). Ціна за товар, проданий по цьому контракту, встановлюється у доларах США, обговорених у спеціфікаціях. Згідно додаткової угоди до контракту від 11.07.2011 року контракт укладений на умовах DAP м. Одеса у тлумаченні цього терміна Міжнародними комерційними умовами «ІНКОТЕРМС» (2010) (а.с.21-25).

Крім того, Одеська митниця прийняла 09.06.2015 року Рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/0000012/1, згідно якого визначила вартість вантажу визначена резервним методом (а.с.12-13).

Згідно ч.4 ст. 54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються, зокрема, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно ст.306 МКУ способом забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії. Відповідно до ч.1 ст.308 МКУ розмір фінансової гарантії визначається митним органом виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту. Статтею 309 встановлено, що забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у формах: - надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); - внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

Згідно ст.310 МКУ фінансові гарантії надаються митним органам, зокрема, під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму. Фінансові гарантії надаються: - у вигляді документа; - у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок митного органу.

Для випуску товарів у вільний обіг TOB «Таламус ЛТД» подало нову митну декларацію №500060006/2015/003963 від 10.06.2015 року з урахуванням рішення про коригування митної вартості (а.с.20) та на підставі ч.7 ст.55 МКУ сплатило митні платежі згідно митної вартості, надавши фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів визначеною декларантом та сумою платежів обчисленою митним органом. Товар був випущений у вільний обіг.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами,які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Згідно рішення про корегування митної вартості товарів від 09.06.2015 року підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено, що подані документи мають розбіжності та не мітять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема:

- документ зазначений у митній декларації як «прайс-лист» від 17.04.2015 № 21 є документом без назви.

Крім цього в рішенні зазначено, що висновки спеціалізованих експертних організацій, у тому числі надані декларантом висновки ТОВ «Експоцентр Одеса», носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійсненні контролю за правильності визначення митної вартості товару.

Також в рішенні зазначено, що декларанту запропоновано надати протягом 10 днів каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; додатково надати документи, що підтверджують вартість страхових сум по фрахту (а.с.13).

Вказані обставини також зазначені Одеською митницею у декларації митної вартості товару, а декларантом зазначено, що ним надані роз’яснення №2015/225 від 02.06.2015 року щодо митної вартості товару, а також зазначено, що вимоги Одеської митниці не ґрунтуються на положеннях МКУ (а.с.74).

В роз’ясненнях ТОВ «Таламус ЛТД» як і в поданому до суду позові викладає обставини щодо відсутності будь-яких розбіжностей в наданих документах щодо митної вартості товару та наявність в них всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товару, та відповідно необґрунтованість вимог митниці про надання додаткових документів.

Щодо зауваження митниці про надання документу від 17.04.2015 року №21 як прас-лист, якій не має назви, то назва цього документу не впиває на його сутність, оскільки фактично в ньому відображена цінова політика підприємства-виробника.

Дослідивши документи, які були надані позивачем Одеській митниці в обґрунтування митної вартості товару, а також інші документи, суд вважає обґрунтованими та доведеними доводи позивача, що надані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару відповідно до контракту та відсутність підстав, визначених в ч.3 ст.53 МКУ для витребування митним органом у декларанта додаткових документів.

В судовому засіданні представником відповідача не спростовані доводи позивача та не доведено наявності вказаних обставин для витребування митним органом у декларанта додаткових документів щодо митної вартості товару.

Крім того, згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів. Наявності таких застережень представник відповідача не навів і в судовому засіданні.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов’язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З позивачем були проведені консультації, проте ні доводи позивача під час проведення консультацій, ні надані ним пояснення не були прийняті до уваги митним органом.

Позивачем в підтвердження позовних вимог надані також документи, які підтверджують здійснення ним господарської операції з компанією Ronby Invest LLP, а саме копію ліцензії на право відкриття та експлуатацію митного ліцензійного складу на території України, видану позивачу згідно рішення ДМС України від 03.02.2010 року №75, договір позивача з компанією Ronby Invest LLP на надання послуг від 23.11.2011 року, у тому числі щодо розміщення товару на МЛС.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вимог до відповідача Мазуркевича В.Є, якій зазначений у якості відповідача позивачем у зв’язку з виконанням ним функцій митниці та прийняття рішень як посадової особи митниці, то вимоги саме до нього суд вважає такими, що не ґрунтуються на законодавстві, оскільки самі по собі ці дії відповідача є лише службовою діяльністю працівників митних органів на виконання своїх службових обов’язків, так як відповідно до ч.3 ст.54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу, та юридичні наслідки у формі обов’язків для позивача створюють саме рішення суб’єкта владних повноважень.

Крім того, оскільки відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ строк дії гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів, після чого фінансова гарантія реалізується в порядку та у строки, визначені МКУ, суд вважає, що після спливу 90-денного строку зазначені кошти не мають статусу фінансової гарантії, а тому вони повинні бути повернути у порядку та при умовах визначених ст.301 МКУ після набрання законної сили даного рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням того, що відповідач є суб’єктом владних повноважень, а позивач при подачі позову сплатив судовий збір частково відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 160.00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС, головного державного інспектора Одеської митниці ДФС Мазуркевича Віктора Євгеновича про визнання протиправним та скасування рішень, зобов’язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов’язати Одеську митницю ДФС повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» сплачену фінансову гарантію у розмірі 110991,81 гривень.

В задоволенні решти позовник вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» судові витрати у сумі 160,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.