Справа № 826/12592/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 вересня 2015 року № 826/12592/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля»
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № 000098222

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № , винесене ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві по відношенню до ТОВ «Металева покрівля».

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 03.03.2015 р. № 122/26-57-22-02 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 372 094,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, з огляду на реальність господарських взаємовідносин позивача з його контрагентом.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність необхідності виклику свідка або експерта у справі, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Металева покрівля» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Будпромтех Плюс» за період з 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Металева покрівля»:

- п. 198.1, п. 198.4, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 248 063,00 грн., в тому числі по періодах: вересень 2014 року на суму 248 063,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 03.03.2015 р. № 122/26-57-22-02 та винесено податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 372 094,50 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 248 063,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 124 031,50 грн.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 19.06.2015 р. № 12858/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля» зареєстровано Відділом державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Святошинського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Взято на облік у ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві та зареєстрований платником ПДВ. Основним видом діяльності є покрівельні роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки стали фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Будпромтех Плюс» за період з 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р.

1. Між ТОВ «Металева покрівля» (підрядник) та ТОВ «Будпромтех Плюс» (субпідрядник) укладено договір № 03/29-07-БУД будівельного субпідряду від 02.09.2014 р., відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс покрівельних робіт на об'єкті: «Дитячий дошкільний заклад на 120 осіб в м. Бровари».

Відповідно до п. 1.3 договору матеріали, необхідні для виконання будівельних робіт, субпідрядник отримує від підрядника за давальницькою схемою. За згодою сторін, субпідрядник може самостійно закуповувати матеріали. Компенсація вартості даних матеріалів проводиться підрядником на підставі накладних або актів прийому-передачі ТМЦ, виставлених субпідрядником.

Склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, їх етапів, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються угодами та/або календарними графіками виконаних робіт (п. 1.4 договору).

Прийняття робіт оформлюється актом, підписаним обома сторонами (п. 5.1 договору).

Вартість робіт, згідно додаткової угоди № 1 від 02.09.2014 р. до вказаного договору, становить 309 897,36 грн.

На підтвердження виконання договору позивачем надано суду договірну ціну, яка включає в себе перелік та обсяги будівельних робіт на об'єкті будівництва підрядника «Дитячий дошкільний заклад на 120 осіб в м. Бровари»; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 135 від 30.09.2014 р.; податкову накладну від 30.09.2014 р. № 135.

2. Між ТОВ «Металева покрівля» (підрядник) та ТОВ «Будпромтех Плюс» (субпідрядник) укладено договір будівельного субпідряду № 0188-БУД від 03.09.2014 р., відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс робіт по улаштуванню покрівлі за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45.

Відповідно до п. 1.3 договору матеріали, необхідні для виконання будівельних робіт, субпідрядник отримує від підрядника за давальницькою схемою. За згодою сторін, субпідрядник може самостійно закуповувати матеріали. Компенсація вартості даних матеріалів проводиться підрядником на підставі накладних або актів прийому-передачі ТМЦ, виставлених субпідрядником.

Склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, їх етапів, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються угодами та/або календарними графіками виконаних робіт (п. 1.4 договору).

Прийняття робіт оформлюється актом, підписаним обома сторонами (п. 5.1 договору).

Загальна вартість робіт, згідно угоди № 1 від 03.09.2014 р. до вказаного договору, становить 180 159,96 грн.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду договірну ціну на перелік та обсяги будівельних робіт на об'єкті будівництва підрядника за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 134 від 30.09.2014 р.; податкову накладну від 30.09.2014 р. № 134.

3. Між ТОВ «Металева покрівля» (підрядник) та ТОВ «Будпромтех Плюс» (субпідрядник) укладено договір № 09/10-13-БУД від 01.09.2014 р., відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати покрівельні роботи за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 7.

Відповідно до п. 1.3 договору матеріали, необхідні для виконання будівельних робіт, субпідрядник отримує від підрядника за давальницькою схемою. За згодою сторін, субпідрядник може самостійно закуповувати матеріали. Компенсація вартості даних матеріалів проводиться підрядником на підставі накладних або актів прийому-передачі ТМЦ, виставлених субпідрядником.

Склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, їх етапів, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються угодами та/або календарними графіками виконаних робіт (п. 1.4 договору).

Прийняття робіт оформлюється актом, підписаним обома сторонами (п. 5.1 договору).

Загальна вартість робіт, згідно угоди № 1 від 01.09.2014 р. до даного договору, становить 800 182,74 грн.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано суду договірну ціну на перелік та обсяги будівельних робіт на об'єкті будівництва підрядника за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 7.

На підтвердження виконання робіт позивачем надано суду акт здачі-прийняття робіт № 132 від 30.09.2014 р.; податкову накладну від 30.09.2014 р. № 132.

4. Між ТОВ «Металева покрівля» (підрядник) та ТОВ «Будпромтех Плюс» (субпідрядник) укладено договір № 3143-БУД від 01.09.2014 р., відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс робіт по улаштуванню покрівлі на об'єкті будівництва за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4, з умовами аналогічними вищеукладеним договорам.

Загальна вартість робіт, згідно угоди № 1 від 01.09.2014 р. до договору, становить 198 137,64 грн.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду договірну ціну на перелік та обсяги будівельних робіт на об'єкті будівництва підрядника за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4; податкову накладну від 30.09.2014 р. № 133.

На підтвердження розрахунків за договорами № 03/29-07-БУД від 02.09.2014 р., № 0188-БУД від 03.09.2014 р., № 09/10-13-БУД від 01.09.2014 р., № 3143-БУД від 01.09.2014 р. позивачем надано суду виписки по особовим рахункам.

Як встановлено судом, замовлення у ТОВ «Будпромтех Плюс» комплексу робіт по улаштуванню покрівлі за адресою: м. Київ, вул. Регенераторна, 4, згідно договору № 3143-БУД від 01.09.2014 р., було здійснено на виконання зобов'язань перед ТОВ «КАНБУД» за договором будівельного підряду № 3143 від 14.04.2014 р. та, в подальшому, були оформлені актом № МП -0000103 приймання виконаних будівельних робіт.

Замовлення покрівельних робіт будинку за адресою: м. Київ, вул. Л.Первомайського, 7, згідно договору № 09/10-13-БУД від 01.09.2014 р.- на виконання зобов'язань перед ТОВ «ІТЕБ» за договором підряду № 09/10-13 від 09.10.2013 р., які, в подальшому, були оформлені актами здачі-прийняття виконаних робіт № 112 від 30.09.2014 р., № 113 від 30.09.2014 р., № 114 від 30.09.2014 р., № 115 від 30.09.2014 р.

Замовлення комплексу робіт по улаштуванню покрівлі за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45, згідно договору № 0188-БУД від 03.09.2014 р. - на виконання зобов'язань перед ТОВ «КАНБУД» за договором будівельного підряду № 0188 від 14.04.2014 р., які, в подальшому, були оформлені актом здачі-прийняття виконаних робіт № 2 від 30.09.2014 р.

Замовлення комплексу робіт на об'єкті: «Дитячий дошкільний заклад на 120 осіб в м. Бровари», згідно договору будівельного субпідряду № 03/29-07-БУД від 02.09.2014 р. - на виконання зобов'язань перед ТОВ «АЛЕКСА ГРУП» за договором будівельного підряду № 03/29-07-ДС від 29.07.2014 р., які, в подальшому, були оформлені актом здачі-прийняття виконаних робіт № 135 за листопад 2014 р.

На підтвердження розрахунків за договорами будівельного підряду № 3143 від 14.04.2014 р., № 09/10-13 від 09.10.2013 р., № 0188 від 14.04.2014 р., № 03/29-07-ДС від 29.07.2014 р. позивачем надано суду виписки по особовому рахунку.

Як вбачається з акту перевірки від 03.03.2015 р. № 122/26-57-22-02, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства, зроблені з огляду на наявну негативну інформацію відносно контрагента позивача ТОВ «Будпромтех Плюс».

Так, в періоді, що перевірявся, у ТОВ «Будпромтех Плюс» відсутні трудові ресурси, матеріальні ресурси, виробничі потужності, транспортні засоби. Податкові розрахунки, що свідчать про наявність транспортних чи виробничих ресурсів, земельних ділянок тощо до податкового органу не подавалися.

Під час аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «Будпромтех Плюс» здійснювало реалізацію товарів різних товарних груп та здійснювало надання різнопланових послуг. Крім того, ТОВ «Будпромтех Плюс» здійснювало реалізацію товарів (робіт, послуг) товарів імпортного походження, проте придбання зазначених товарів не встановлено.

Відповідно до службової записки ОУ ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 13.10.2014 р. № 4166/10-13-07-01-14 ТОВ «Будпромтех Плюс» не знаходиться за податковою адресою, фінансово-господарську діяльність не здійснює, бухгалтерські документи не зберігає тощо.

З огляду на викладене вище, відповідач приходить до висновку про відсутність реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Будпромтех Плюс».

Також висновки відповідача ґрунтуються на аналізі податкової звітності контрагента ТОВ «Будпромтех Плюс» в ланцюгу постачання товарів - ТОВ «Спешіал Електрик Моторз-Інжиніринг».

Проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що висновки відповідача не підкріплені належними доказами та не спростовують реальність господарських операцій позивача з його контрагентом.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Відповідно, витрати на придбання активів, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника податків не дають право на відповідні врахування цих витрат у податковому обліку. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

Як встановлено судом всі витрати здійснені позивачем в межах господарської діяльності платника податків.

Згідно з підпунктом 14.136 Податкового кодексу України підприємництво - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

В ході розгляду справи судом встановлено, що господарські операції позивача обумовлені розумними економічними причинами та здійснені з метою отримання матеріальної вигоди.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Будпромтех Плюс» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Будпромтех Плюс» було зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мало статус платника ПДВ.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було враховано первинні документи позивача.

Висновки про сумнівність господарських операцій податковим органом були зроблені не у зв'язку з відсутністю чи неправильним складанням первинних документів або неналежним їх відображенням у бухгалтерському чи податковому обліку, а на підставі аналізу господарської діяльності ТОВ «Будпромтех Плюс» та його контрагента в ланцюгу постачання.

Враховуючи наведене, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Зазначена позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2007 р. N К-24186/06.

При цьому, в акті перевірки від 03.03.2015 р. відповідачем не наведено жодного доказу того, що укладені між позивачем і ТОВ «Будпромтех Плюс» угоди суперечать актам цивільного законодавства чи свідчать про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання цих угод або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету тощо.

Викладене свідчить, що позивач, придбані у ТОВ «Будпромтех Плюс» послуги, використав у подальших оподатковуваних операціях в межах своєї основної господарської діяльності.

Судом встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Будпромтех Плюс», що не заперечується податковим органом.

За правилами статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Крім того, суд зазначає, що висновки податкових перевірок можуть бути відображені контролюючим органом у даних обліку платника податків (картках особового рахунку, інформаційних базах співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань, тощо). Інформація, що збирається, використовується та формується органами Міндоходів України у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Метою розробки автоматизованих інформаційних систем є створення єдиного програмно-технічного комплексу для автоматизації процесу реєстрації, обліку платників податків на всіх рівнях структури органів державної податкової служби, прийому та обробки електронних звітних податкових документів, формування зведеної інформації про надходження податкових платежів, нарахування податкових зобов`язань та їх сплату у розрізі окремих податків і зборів.

Джерелами формування автоматизованих систем є, зокрема, відомості стосовно реєстраційних та облікових даних платника податків, його банківських рахунків, інформація, що надходить від інших органів виконавчої влади, у тому числі Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Державного комітету статистки України, митних органів та органів внутрішніх справ, податкових органів центрального та обласного рівнів.

Крім того, в окремих інформаційних системах обліковуються дані, що створені або отримані податковим органом у процесі поточної діяльності, у тому числі інформація про наявність/відсутність підприємства за його місцезнаходженням, видачу або анулювання свідоцтв про реєстрацію платником податку на додану вартість, направлення на адресу платника відповідних запитів, надходження відповідей на них, облік результатів контрольно-перевірочної роботи за окремими податками і зборами тощо.

Так, облік контрольно-перевірочної роботи за додержанням платниками податків податкового законодавства здійснюється шляхом формування відповідних даних в автоматизованих системах "Аудит", "Податковий блок".

У свою чергу, з метою вдосконалення контролю за правильністю формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, оперативне виявлення платників, що підлягають документальній перевірці, розроблено систему автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

Об'єктом автоматизації є процес співставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість, розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків коригування сум податку контрагентів з використанням інформації, викладеної в актах/довідках перевірки платника податку (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) у розрізі контрагентів, донарахованих сум податкового зобов`язання.

Система призначена для проведення співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на центральному рівні та забезпечує доступ до результатів співставлення підрозділам органів державної податкової служби на регіональному та районному рівні для відпрацювання отриманих результатів та використання їх для подальшої контрольно-перевірочної роботи.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з податку на додану вартість у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Сама по собі здійснена податковим органом кваліфікація операцій за відсутності відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів не може слугувати підставою для визнання господарських операцій нереальними.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку, може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, використання контролюючим органом «податкової інформації» щодо господарської діяльності ТОВ «Будпромтех Плюс» без відповідного її документального підтвердження не може бути використано судом як належний та достовірний доказ щодо недобросовісності останнього.

Отже, враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Будпромтех Плюс», а тому вважає, що формування ТОВ «Металева покрівля» податкового кредиту з податку на додану вартість є правомірним, а нарахування позивачу сум з податку на додану вартість - протиправним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на додану вартість, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване повідомлення-рішення від 19.03.2015 р. № прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі за рахунок асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.03.2015 р. № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металева покрівля» за рахунок асигнувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук