Справа № 826/5634/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5634/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Шурка О.І., секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування Рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з частиною першою ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Відповідачем фактично оскаржено судове рішення лише в частині задоволення адміністративного позову, у зв'язку з чим, в апеляційному порядку переглядається судове рішення лише в частині, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26 липня 2011 року №№, , копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.12,13), та якими збільшено на 522898,00 грн. суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у тому числі на 427414,00 грн. за основним платежем та на 95484,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та збільшено на 918093,75 грн. суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, у тому числі на 735115,00 грн. за основним платежем та на 183778,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), відповідно.

Позивач скористався правом оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень, за результатами якого Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі №2а/2470/1842/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області, за участю прокурора Чернівецької області про скасування рішень, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року у цій же справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" задоволено повністю; Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажсервіс 1" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Чернівецькій області, за участю прокурора Чернівецької області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень скасовано, прийнято нову Постанову; адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 26.07.2011 року та № від 26.07.2011 року. А Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 грудня 2014 року у зазначеній справі касаційну скаргу Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Чернівецькій області задоволено частково; Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 року та Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.10.2013 року скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, зазначені податкові повідомлення-рішення станом на час розгляду даної справи є неузгодженими, оскільки процедура оскарження їх в судовому порядку ще триває.

Позивач звернувся до Відповідача із Заявою про намір досягнення податкового компромісу від 26 лютого 2015 року №796, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.9), та в якій просить розпочати процедуру застосування податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 26.07.2011 року №№, .

Рішенням Відповідача «Про непогодження застосування податкового компромісу» від 16 березня 2015 року 317371/10/26-55-22-03-10, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.10-11), повідомлено Позивачу про неможливість застосування процедури податкового компромісу у зв'язку з тим, що податкові періоди, за які проводилась планова виїзна перевірка перевищують 1095 днів.

Відповідно до п. 1 Підрозділу 92 Перехідних положень Податкового кодексу України, зокрема податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно з п. 2 Підрозділу 92 Перехідних положень Податкового кодексу України, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується; сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до п. 3 Підрозділу 92 Перехідних положень Податкового кодексу України, зокрема процедура досягнення податкового компромісу триває не більше ніж 70 календарних днів з дня, наступного за днем подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 7 цього ж Підрозділу передбачено, що процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим; процедура податкового компромісу щодо розміру та строків сплати заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, встановлена цим підрозділом, поширюється також на випадки, коли у платника податків незалежно від процедури податкового компромісу за рішенням контролюючого органу розпочата документальна перевірка або складено акт за наслідками такої перевірки. У таких випадках платник податків має право подати до контролюючого органу, який призначив документальну перевірку або склав акт за результатами такої перевірки, відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань до податкових декларацій за звітні податкові періоди в порядку, визначеному пунктом 1 цього підрозділу.

Згідно з п. 11 Підрозділу 92 Перехідних положень Податкового кодексу України, податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Як зазначено в Листі Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики «щодо деяких питань застосування податкового компромісу» від 10 березня 2015 року №04-27/10-598, зокрема межі застосування підрозділу 92 ПК України визначено строками давності, встановленими статтею 102 ПКУ (не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання). Законом встановлено заявницький (інформаційний) характер процедури податкового компромісу щодо розміру сплати, видів податків та термінів застосування податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань, по яких не завершена процедура судового та/або адміністративного оскарження, та іншими неузгодженими податковими зобов'язаннями. Будь-яких повноважень контролюючого органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу у таких випадках Законом не передбачено.

Відповідно до частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене Позивачем Рішення Відповідача, яке прийнято та ґрунтується на зазначених в ньому підставах, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 03.09.2015 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Шурко О.І.

Василенко Я.М.