Справа № 806/2037/15
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/2037/15

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м.Житомир справа № 806/2037/15

категорія 9.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Костарчук О.Ф.,

встановив:

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, зазначених в письмових запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю-Фірма "Маркомі Лімітед", за результатами якої складено акт № 49/21/13565293 від 04 квітня 2015 року.

В акті перевірки зазначено наступні порушення:

- п. 2.2, 2.6 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затверджено Постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, не оприбутковано готівкові кошти у повній сумі в день їх надходження в розмірі 19 842,28 грн;

- п.9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не забезпечено щоденне друкування (збереження) фіскального звітного чеку;

- п.12 ст. 3,6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" порушено ведення порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації в сумі 2 738,50 грн.

Суд не погоджується із зазначеними висновками контролюючого органу з наступних підстав.

Як вбачається із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, 99 211,40 грн штрафу складається із санкції за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в КОРО у сумі 19 842,28 грн у п'ятикратному розмірі та 5 817,00 грн складається з 340 грн за незабезпечення щоденного друкування (збереження) фіскального звітного чеку, 5 477,00 грн за порушеня ведення порядку, встановленого законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації в сумі 2 738,50 грн.

Щодо несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів в КОРО у сумі 19 842,28 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (РРО) або використанням розрахункових книжок (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Згідно з пунктом 4.1 Положення, з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.

Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (пункт 4.2 Положення).

З огляду на викладене, оприбуткування готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (використанням розрахункових книжок), є здійснення обліку такої готівки у книзі обліку розрахункових операцій (на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій або даних розрахункової книжки) та відображення надходжень цієї готівки у касовій книзі підприємства.

Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 01 грудня 2000 року № 614 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 614).

Пунктом 7.5 Порядку № 614 передбачено, що використання КОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає, зокрема: - наявність КОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; - підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках КОРО; - щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому, дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Грошові кошти в сумі в сумі 19 842 грн 28 коп були інкасовані 05.06.2014, що підтверджується: касовою книгою сторінка 158 від 05.06.2014, прибутковим касовим ордером № 156 від 05.06.2015, видатковим касовим ордером від 05.06.2015, банківською квитанцією про зарахування інкасованих сум на розрахунковий рахунок товариства. Тобто отримана АЗС готівка від здійснення операцій протягом дня була інкасована до установи банку в кінці робочого дня в сумі, зазначеній у фіскальному звітному чеку за 05.06.2015 та зарахована на поточний рахунок позивача, що свідчить про фактичне оприбуткування цих коштів в установленому законодавством порядку.

Згiдно зі ст. 1 Указу Президента України вiд 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцiй за порушення норм з регулювання обiгу готiвки" за не оприбуткування (неповне оприбуткування) у касах готiвки до юридичних осiб застосовуються штрафнi санкцiї у п’ятикратному розмiрi не оприбуткованої суми.

З даної норми вбачається, що передбаченi фiнансовi санкцiї можуть застосовуватись лише у разi встановлення факту не оприбуткування (неповного та/або невчасного) оприбуткування готiвки у касах пiдприємств.

Доказів наявності у позивача умислу ухилитись від оприбуткування готівкових коштів відповідачем, всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Товариством оприбуткування готівки у сумі 19 842,28 грн було здійснено 05.06.2014, а тому нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 99 211,40 грн (19 842,28 *5) є неправомірним.

Стосовно порушень викладених в акті перевірки, а саме, щодо не забезпечення щоденного друкування (збереження) фіскального звітного чеку та порушення ведення порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації в сумі 2738,50 грн суд зазначає слідуюче.

Копія Z-звіту № 130 від 05.06.2014 міститься в матеріалах справи (а.с.14) відповідно посилання відповідача про не роздрукування є безпідставним. Щодо порушення ведення порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації в сумі 2738,50 грн. слід вказати наступне.

Під час цієї перевірки податковим органом було виявлено, зокрема, наявність у місці реалізації нестачі товару на загальну суму 2738,50 грн, що було розцінено податковим органом як порушення Товариством пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та слугувало підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 5477,00 грн.

Пунктом 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

За змістом статті 6 вказаного Закону, облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством.

В силу вимог статті 21 цього Закону, до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріалами справи не підтверджується наявність у діях позивача складу правопорушення, за яке суб'єкти господарювання притягуються до відповідальності в порядку наведеної статті Закону. Адже об'єктивна сторона цього порушення становить дії, що полягають у наявності у суб'єкта господарювання та у реалізації не облікованих товарів.

Втім під час проведення перевірки наявності у позивача на реалізації товарів, надходження яких не підтверджено первинними документами, а також продаж таких товарів податковим органом виявлено не було.

Власне ж нестача товарів (які були обліковані на підставі відповідних первинних документів) не може бути кваліфікована як порушення порядку обліку таких товарів.

Згідно зі ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки судовим розглядом встановлено факт порушення спірними податковими повідомленнями-рішеннями прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа