Справа № 752/2167/15-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/2167/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Плахотнюк К.Г. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва (далі - відповідач-1, УПФУ в Голосіївському районі м. Києва), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-2, ГУПФУ в м. Києві), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про:

- визнання протиправними дій УПФУ в Голосіївському районі м. Києва і ГУПФУ в м. Києві, спрямованих на невиконання рішення суду шляхом несплати пенсійного боргу в розмірі 142412,15 грн., підтвердженого офіційним листом і довідкою УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 04.06.2014 р. № 338 та невиплаченого в період примусового виконавчого провадження всупереч змісту виконавчого листа №2а-143/11, виданого 06.09.2011 р. на підставі постанови Голосіївського районного суду в м. Києві від 27.01.2011 р. про перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком;

- визнання невірною офіційної довідки УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 03.11.2014 р. №11, яка засвідчує самоправне обмеження суми пенсійного боргу позивача періодом з 07.07.2010 р. по 22.07.2011 р. в розмірі 57489,38 грн.;

- зобов'язання УПФУ в Голосіївському районі м. Києва і ГУПФУ в м. Києві здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсійного боргу в сумі 142412,15 грн., підтвердженого офіційним листом і довідкою УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 04.06.2014 р. № 338 та невиплаченого в період примусового виконавчого провадження всупереч змісту виконавчого листа №2а-143/11, виданого 06.09.2011 р. на підставі постанови Голосіївського районного суду в м. Києві від 27.01.2011 р. про перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 07.07.2010 р.;

- встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання відповідачів у місячний строк після набрання ним чинності надати суду відповідні звіти, за результатами розгляду яких постановити окрему ухвалу.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.01.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено постанову, якою визнано протиправними дії УПФУ в Голосіївському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 державної та додаткової пенсій у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язано УПФУ в Голосіївському районі м. Києва здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату державної та додаткової пенсій у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 07.07.2010 р.

На виконання зазначеної вище постанови Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 06.09.2011 р. № 2а-143/11.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення. Голосіївським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу від 14 жовтня 2011 року, якою роз'яснено постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року шляхом визначення, що пенсія позивача підлягає перерахунку та виплаті з 07.07.2011 р. без обмеження таких нарахувань та виплат будь-якими строками. Зазначена ухвала була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року.

Відповідно до змісту розпорядження УПФУ в Голосіївському районі м. Києва від 29.09.2011 р. № 813768 та листів від 01.11.2011 р. № 21976/І-11,22114/І-1, від 04.11.2011 р. № 3791/12/7-2466/1, від 29.04.2013 р. № 10942/10/І-788/1 на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року позивачу було проведено відповідний перерахунок пенсії за період з 07.07.2010 р. по 22.07.2011 р.

Далі, на підставі та на виконання зазначеної ухвали суду про роз'яснення цього судового рішення УПФУ в Голосіївському районі м. Києва було проведено перерахунок пенсії позивача за період з 07.07.2010 р. по 30.06.2014 р. у розмірі 142412,15 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 червня 2014 року було скасовано ухвали Голосіївського районного суду від 14 жовтня 2011 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року та відмовлено ОСОБА_2 в роз'ясненні постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року.

У зв'язку з цим 19.12.2014 р. УПФУ в Голосіївському районі м. Києва повідомило позивача про проведення перерахунку його пенсії на виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва за період з 01.07.2010 р. по 22.07.2011 р. у загальному розмірі 57489,38 грн., а також про те, що з 23.07.2011 р. набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», відповідно до якої нарахування та виплата пенсії до 23.07.2011 р. особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 повинна здійснюватися, відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 23.07.2011 р. - відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» з відповідними змінами, тобто в розмірі, установленому Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно здійснено перерахунок і виплату пенсії позивача у розмірах, установлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», лише до 23.07.2011 р.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна пенсія і додаткова пенсія, на які позивач як особа, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, має право визначені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У п. 4 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що у 2011 році норми положень ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік.

Аналогічні обмеження та порядок визначення розміру і виплати пенсій особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, регламентовані Законами України «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2014 рік».

Відповідний порядок та розміри пенсій особам, які належать до вказаної категорії громадян, було визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Отже, з викладених правових норм вбачається, що державна пенсія і додаткова пенсія особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, підлягали нарахуванню і виплаті у розмірах, визначених ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», лише до 22.07.2011 р. включно, а з 23.07.2011 р. - в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляд у на це, колегія суддів вважає, що відповідач, здійснюючи перерахунок і виплату пенсії позивача на підставі та на виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року за період з 07.07.2010 р. (дата, з якої було задоволено позовні вимоги) по 22.07.2011 р. включно, діяв на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених Конституцією України та чинним законодавством, зокрема Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки та Постановою КМУ від 06.07.2011 р. № 745.

Більш того, судова колегія звертає увагу на те, що така правова позиція відповідає практиці Європейського Суду з прав людини. Так, в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що відповідачем було здійснено перерахунок його пенсії з 07.07.2010 р. по 30.06.2014 р., про що його повідомлено офіційним листом та довідкою від 04.06.2014 р., колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки, зазначений перерахунок проводився на підставі та на виконання рішень судів, а саме ухвал Голосіївського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2011 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року, які були скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 червня 2014 р.

Посилання апелянта на те, що він має право на безстрокове перерахування і виплату пенсії у розмірах, визначених ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як таке встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2011 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що спростовуються наведеними вище законодавчими нормами і практикою Європейського Суду з прав людини.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08.09.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ганечко О.М.