Справа № 813/1582/13а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Справа № 876/9496/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

представника відповідача Канарейкіна В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Елегал» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області до Відкритого акціонерного товариства «Елегал» про стягнення заборгованості в сумі 52 884,81 грн.,

в с т а н о в и в:

УПФ України в Сокальському районі Львівської області 28.02.2013 року звернулося в суд з адміністративним позовом до ВАТ «Елегал», в якому просило стягнути заборгованість по витратам по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 52 884,81 грн.(п'ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири грн. 81 коп.)

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з Відкритого Акціонерного Товариства «Елегал» на користь Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі 52 884,81 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ВАТ «Елегал» оскаржило його в апеляційному порядку, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволенні позову.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що лише підприємству належить право визначення призначення платежу, а тому зарахування Пенсійним органом його коштів в погашення заборгованості попередніх періодів є протиправною. Також зазначає, що у зв'язку із ліквідацією підприємства, уся наявна заборгованість такого погашається у визначеному законодавством порядку.

При апеляційному розгляді представника відповідача пояснив, що всю заборгованість підприємством оплачено.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, що згідно ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки підприємство зобов'язане згідно чинного законодавства відшкодовувати УПФ його витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, отримало від позивача необхідні розрахунки, однак вказаного не вчинило та доказів сплати суду не надало, то вимоги УПФ є підставними.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ВАТ «Елегал» є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» УПФ України в Сокальському районі надсилались відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених по Списку №2 за період з вересня 2012 року по грудень 2012 року та січень 2013 року на загальну суму 50377,48грн.

Відповідачем не заперечується наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, однак така залишається ним не сплаченою, з посиланням на те, що підприємство перебуває на стадії ліквідації, у зв'язку із чим вимоги Пенсійного органу будуть задоволені в порядку черговості.

Обов'язок з відшкодування відповідних витрат УПФ в Сокальському районі Львівської області встановлено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього ж Закону.

Абзацом 3 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених за ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» діяв Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», абз.4 п.1 ст.2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абз. 4 п.п. 1 цього ж пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абз. 4 п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є спеціальними щодо абз. 3 п. 2 прикінцевих положень цього ж Закону, апеляційний суд приходить до висновку про існування у відповідача обов'язку відшкодовувати органам ПФУ суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно п.6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Із матеріалів справи видно, що надіслані УПФ України в Сокальському районі розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до п. п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з вересня 2012 року по грудень 2012 року та січень 2013 року ВАТ «Елегал» отримано, однак у встановлений строк не сплачено.

Окрім того, з листа Товариства від 06.03.2013р. №26 вбачається, що станом на 01.03.2013р. заборгованість по пільгових пенсіях Товариства перед Управлінням складає 181 731,81грн.

Як видно з додаткових пояснень Управління від 20.05.2013р. №4956/06-12, у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховується в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, і районах у містах, затвердженого 30.04.2002р. №8-2, останні здійснюють владні управлінські функції, здійснюють контроль щодо надходження страхових внесків та інших платежів до фонду від підприємств, установ, організацій та громадян та цільове використання коштів фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Суд вважає, оскільки пенсії особам які зазначені в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсії, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з вересня 2012 року по грудень 2012 року та січень 2013 року призначені за Списком №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України, тому, згідно законодавства Товариство повинно вносити Пенсійному фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, які відповідачем не заперечуються та не спростовано.

Більше того, єдиною підставою на яку посилається ВАТ «Елегал» для несплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, є його перебування в процесі ліквідації, що на думку апеляційного суду, враховуючи відсутність доказів внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, не звільняє підприємство від обов'язку відшкодовувати УПФ України в Сокальському районі здійснені ним витрати, що також підтверджується п.6.3 Інструкції.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо під ставності позовних вимог УПФ України про стягнення заборгованості з ПАТ по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за вересень-грудень 2012 року та січень 2013 року в сумі 52 884,81 грн.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Елегал» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2013 року у справі №813/1582/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 08.09.2015 року.