Справа № 2а-3723/11/1370
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2011-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-3723/11/1370

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2011 р. № 2а-3723/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Крутько О.В.,

при секретарі судового засідання Чернишенко Н.А.,

за участю представників позивача Гладій В.В., Василевської Н.В.

представника відповідача: Пирчі Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу

за позовом ТзОВ «Екран»

до ДПІ у Стрийському районі Львівської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Позов мотивується тим, що: податковий ревізор-інспектор при оформленні акту перевірки самостійно зменшив від»ємне значення об»єкта оподаткування 2008 р., обмежив право позивачу відобразити реальний показник рядка 04.9 Декларації, а саме 80% від»ємного значення об»єкта оподаткування попереднього року (2009-2010 рр.) у Декларації за 1 кв.2011 р. та не врахував зменшені суми від»ємного значення при складанні податкового повідомлення-рішення; товарно-матеріальні цінності, які приймаються на гаряче цинкування від інших юридичних осіб та складуються на території заводу цинкування, не є власністю позивача, не відображаються в його бухгалтерському обліку, а, відтак, і в податковому; жодним законодавчим актом не передбачено вести приріст (убуток) послуг, які складаються не тільки з матеріальної частини, адже по ній позивач веде приріст (убуток) з відображенням в податковому обліку, а саме додатку К1 до Декларації, та врахуванням його при визначенні об»єкта оподаткування.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові.

Відповідач у запереченні на адміністративний позов посилається на висновки, зазначені у акті перевірки від 21.02.2011 р. № 505/23-3/22415836, пп.5.9 п.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», п.3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»та п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. № 246.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив в позові відмовити.

Судом заслухано старшого державного податкового ревізора-інспектора, який проводив перевірку - Драговецьку Т.О.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, інспектора, який проводив перевірку, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ДПІ у Стрийському районі Львівської області проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Екран»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2010 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 р. по 30.09.2010 р., за результатами якої складено акт № 505/23-3/22415836 від 21.02.2011 р.

Зазначене податкове повідомлення рішення винесено у зв»язку з виявленням податковим органом порушення позивачем п.5.9 п.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пп.5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 р., № 334/94-ВР (в редакції Закону України N 283/97-ВР від 22.05.97) (надалі Закон № 334/94-ВР) платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається.

Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Згідно п.4 П(С)БО № 9 «Запаси», затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. № 246 (зареєст. в Міністерстві юстиції України) запаси –це активи, які утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності..

Перевіркою встановлено, що ТзОВ «Екран»«..не отримані замовником вироби після оцинкування, які зберігаються на території заводу..»не включає до реалізації підприємства та до приросту (убутку) балансової вартості запасів. Проаналізувавши рахунок 23 «Виробництво»перевіряючі виявили, що залишки незавершеного виробництва включають тільки вартість сировини та матеріалів (100%) у ваннах цинкування, інших витрат у складі залишків немає.

Судом встановлено, що у спірний період позивач виконував роботи з цинкування металевих виробів на замовлення юридичних осіб згідно укладених між сторонами договорів, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 93-108). Згідно пояснень представників позивача та умов договорів замовники надавали замовлення на гаряче цинкування, доставляли вироби виконавцю –ТзОВ «Екран», а виконавець виконував замовлення згідно з технологією гарячого цинкування. Вивіз цинкованих виробів та їх залишків, які не були прийняті для цинкування здійснювався замовниками.

Таким чином, правомірними є доводи позивача, що вироби після цинкування не є власністю ТзОВ «Екран», позивач не реалізує (не продає) вироби, які надані йому для виконання робіт з цинкування, не зобов»язаний відображати їх у бухгалтерському і податковому обліку.

З огляду на викладене, ДПІ у Стрийському районі Львівської області помилково вважає, що ТзОВ «Екран»порушено п.5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За змістом ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість, наведені ТзОВ «Екран»мотиви для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України та користь ТзОВ «Екран»3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Крутько О.В.