Справа № 802/1675/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1675/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

08 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області до філії "Вінницький спецкар'єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з філії "Вінницький спецкар'єр"дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

08 вересня 2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява від відповідача (вх. № 12268/15) щодо розгляду справи без їх участі.

Представник позивача управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області в судове засідання не з'явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволенню, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, філія "Вінницький спецкар'єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області.

За відповідачем рахується заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій з січня 2015 року в загальній сумі 86 141,18 грн. по наступним пенсіонерам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1,2 статті 1 Закону України " Про збір на загальнообовякове державне пенсйне страхування" відповідач є платником збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, також працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 затверджені Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з абз. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІ.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "б"-"з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР, відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно із абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,<....>об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII.

Відповідно до вимог Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форми власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто для жінок після досягнення 55 років, а для чоловіків - після досягнення 60 років.

В силу п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для платників, зазначених у п.п. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.9 Інструкції, передбачено, що відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

В суді першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що заявлену до стягнення суму заборгованості до управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області в розмірі 86 141,18 грн. відповідач у встановлені законодавством строки сплатив, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №9 від 22.06.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за січень 2015 року без ПДВ в сумі 7120,74 грн.;

- №19 від 01.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за січень 2015 року без ПДВ в сумі 12734,27 грн.;

- №41 від 16.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за лютий 2015 року без ПДВ в сумі 10000 грн.;

- №48 від 22.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за лютий 2015 року без ПДВ в сумі 15000 грн.;

- №3308 від 23.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за березень 2015 року без ПДВ в сумі 10000 грн.;

- №58 від 27.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговій пенсії за березень 3517,20 грн., за квітень 2015 року - 7120,74 грн.

- №63 від 28.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за квітень 2015 року в сумі 13385,05 грн.;

- № 2 від 15.06.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям у сумі 7263,18 грн.(а.с.63-70).

Однак позивач вказує на те, що дані платежі зараховані, як погашення заборгованості за минулі періоди,оскільки таке зарахування передбачено п.10.11 Інструкції № 21-1.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням позивача з наступних підстав.

Згідно пункту 10.11 Інструкції № 21-1, у разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Зі змісту вказаної норми випливає, що зарахування суми страхових внесків, сплачених як поточні платежі у порядку календарної черговості виникнення недоїмки по ним.

Суд акцентує увагу на тому, що порядок зарахування саме страхових внесків (недоїмки) не є тотожним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій.

Так, відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, порядок пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; порядок і умови перерахунку пенсій, порядок призначення пільгових пенсій визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення".

З наведеного можна дійти висновку, що "страхові внески" та " витрати на виплату і доставку пільгових пенсій" не є тотожними поняттями, адже порядок їх нарахування та сплати регулюється різними нормативно - правовими актами.

Розмежовуються аналізуємі поняття також і Інструкцією № 21-1.

Так, відповідно до пункту 1.2 Інструкції №21-1, вона визначає процедуру стягнення заборгованості:

- зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески),

- сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України,

- нарахування і сплати фінансових санкцій та пені;

- відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Страхові внески, в розумінні цієї ж Інструкції, - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону.

Інші терміни у цій Інструкції, як зазначено у пункті 1.3, вживаються у значенні, визначеному Законом у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року.

Так, повертаючись до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року та на який посилається Інструкція №21-1, а саме, до частини другої статті 106, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Отже, наведене також розмежовує "страхові внески (недоїмку)" та "витрати на доставку пенсій на пільгових умовах".

За таких обставин, враховуючи, що у пункті 10.11 Інструкції №21-1 йдеться виключно про страхові внески та порядок їх погашення, на думку суду, у органу пенсійного фонду відсутні підстави застосовувати цю норму при проведені розрахунків по пільговим пенсіям та витратам на їх доставку. Як і не надано Законом права змінювати призначення платежу. Норма, на яку посилається відповідач, не встановлює право чи обов'язок органу Пенсійного фонду при зарахуванні пільгових пенсій, самостійно сплачених платником, змінювати призначення платежу та напрямок його зарахування.

На підставі вищевикладених обставин суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що відповідачем проведено оплату заборгованості виплаченої пенсії на пільгових умовах за період вказаний у позові та суму заявлену у ньому.

В силу вимог статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що заборгованість відповідача перед органом Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області в розмірі 86 141, 18 гривень по пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за період з01.01.2015 року по 01.06.2015 року не підлягає погашенню шляхом її стягнення оскільки згідно розрахунків вона сплачена в повному обсязі.

Судом встановлено, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.