Справа № 2-а-1290/11
Суддя: Демченко О. С.
Дата ухвалення: 2011-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-а-1290/11 ПОСТАНОВА
13.04.11 місто Глухів
Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Глухівському районі (далі - Управління),
За поданим до Глухівського міськрайсуду 25 березня 2011 року позовом позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недонарахування йому, як особі, яка має статус дитини війни, з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2010 року передбаченого статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни " №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року (далі - Закон №2195-ІУ) підвищення до пенсії та зобов'язати відповідача нарахувати і сплатити йому недонараховані кошти, посилаючись на те, що відповідач протягом зазначеного періоду всупереч діючого законодавства не проводив йому нарахування до виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.
За змістом наданого суду заперечення відповідача на позов вбачається, що відповідач, не визнаючи позов, посилається на те, що Управління, як територіальний орган Пенсійного фонду України, з урахуванням колізії положень діючого бюджетного і пенсійного законодавства України щодо порушених у позові питань, у зазначений період не мало правових підстав для нарахування до виплати позивачу (як і іншим особам, які мали статус дитини війни) підвищення до пенсії у обсязі, передбаченому статтею 6 Закону № 2195-IV, а оскільки за змістом ст. 7 цього ж Закону таке підвищення мало проводитись виключно за рахунок коштів державного бюджету, то в зазначений період нарахування такого підвищення проводилось Управлінням у обсягах фінансування на ці цілі за рахунок коштів державного бюджету та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року (далі - Постанова № 530).
З'ясувавши предмет спору та оцінивши відомі суду обставини щодо нього, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.
Позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні за статусом дитини війни.
Статтею 6 Закону № 2195-IV передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, в порядку державної соціальної підтримки підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. В частині 2 статті 3 Закону № 2195-IV закріплено, що встановлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, а відповідно до ст. 7 цього ж Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Протягом зазначеного у позові періоду відповідач нараховував позивачу до сплати в порядку підвищення до пенсії як дитині війни по 49 грн. 80 коп. відповідно до Постанови № 530.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного
забезпечення визначаються виключно законами.
Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогію закону), а за відсутністю такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
За змістом ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і за загальним правилом не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч. 1ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.
З урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09 вересня 2010 року у справі № 1- 40/2010 щодо неконституційності раніше визначеної підвідомчості судам справ даної категорії спірні правовідносини з 09 вересня 2010 року підлягають врегулюванню відповідно до наведених положень законодавства та з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-ІУ), яка була і є єдиною правовою нормою, що визначає мінімальний розмір пенсії за віком -у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Доводи відповідача щодо відсутності у нього правових підстав для проведення позивачу нарахування і виплати щомісячного підвищення до пенсії у передбаченому ст. 6 Закону № 2195-ІУ обсязі з 25 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року суд визнає такими, що не грунтуються на законі.
Виходячи з пріоритетності норм Конституції України і Закону № 2195-ІУ перед Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, відповідач з 25 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року, порушуючи права позивача, протиправно не проводив позивачу нарахування до виплати щомісячного підвищення до пенсії у обсязі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІУ, у зв'язку з чим на відповідача слід покласти обов'язок по проведенню нарахування до виплати позивачу недоплаченого з 25 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року передбаченого ст. 6 Закону № 2195-ІУ підвищення до пенсії з урахуванням вже проведених в зазначений період виплат позивачу підвищення до пенсії. При цьому, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про нарахування відповідачем до виплати позивачу конкретних грошових сум, оскільки визначення (розрахунок) цих сум належить до компетенції відповідача.
Враховуючи викладене та Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09 вересня 2010 року у справі № 1- 40/2010, керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 92 та 152 Конституції України, ст.ст. З і 6 Закону № 2195-ІУ, ст. 28 Закону № 1058-ІУ, ст.ст. 1-9, 11 17, 18, 23, 99, 100, 161, 162, 183-2 та 256 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Глухівському районі щодо, проведення з 25 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року нарахування до виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії не у відповідності з ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Глухівському районі провести нарахування до виплати ОСОБА_1 за рахунок дотацій на пенсійне забезпечення з коштів державного бюджету України підвищення до пенсії за період з 25 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням вже проведених в зазначений період виплат підвищення до пенсії. В іншій частині позовні вимоги позивача залишити без розгляду.
Постанова суду підлягає негайному виконання, але може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Глухівського міськрайсуду