Справа № 2а-1301/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. Справа № 45026/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Каралюса В.М., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2009 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Коломия Івано-Франківської області про стягнення сум виплачених пенсій по трудовому каліцтву та професійному захворюванню і витрат на виплату та доставку пенсій,-

В С Т А Н О В И Л А:

05.05.2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Коломия Івано-Франківської області про стягнення сум виплачених пенсій по трудовому каліцтву та професійному захворюванню і витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 27492,97 грн. стосовно чотирьох осіб потерпілих, за період з 01.11.2007 року по 31.032009 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства безпідставно невідшкодовано суми понесених витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві стосовно чотирьох потерпілих осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Зазначив, що право на відшкодування витрат по виплачених пенсіях підтверджується актами про нещасний випадок на виробництві, довідками МСЕК, довідками про суми виплачених пенсій. Вказав на те, що Постановою КМУ №265 від 26.03.2008 року, передбачено надання адресної допомоги таким особам. Ці суми також були виплачені потерпілим.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2009 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що згідно з підпунктами "г" та "д" пункту 1 статті 21 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено обов'язок відповідача, який виступає страховиком, сплачувати страхові виплати та надавати соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві. Положення Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ч. 4 статті 26) та п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону № 1105-ХІV передбачає, що якщо після призначення особі, яка потерпіла на виробництві, матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиком з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги є відповідач.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, повязаних з виплатою пенсій, повязаних з нещасним випадком на виробництві (далі-Порядок), який було затверджено постановою Правління обох фондів № 5-4/4 від 04.03.2003 року і розроблено на виконання положень Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві» встановлено, що Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат на виплату пенсій, повязаних із настанням нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до пункту 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Крім того, Порядком, затвердженим постановами правління обох фондів, визначено, що відшкодування проводиться лише на централізованому рівні, тобто такий позов повинен подаватися на рівні центральних органів влади.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що з коштів ПФУ була виплачена щомісячна державна адресна допомога особам, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за період з 01 листопада 2007 року по 31 березня 2009 року в сумі 27492,97 грн., що підтверджується Актами щомісячних звірок витрат по особових справах пенсіонерів, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Зазначена сума пенсій була виплачена управлінням ПФУ в м. Коломия та не прийнята до заліку відповідачем з причини одержання трудового каліцтва (професійного захворювання) за межами України.

Згідно з п. 2 Угоди від 09 вересня 1994 року, укладеною між державами колишнього Союзу РСР в т.ч. і Україною, про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, профзахворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням трудових обов'язків, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я (в т.ч. під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівником трудових обов'язків), після переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті - проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Таким чином відшкодування потерпілому шкоди від нещасного випадку на виробництві, здійснюється стороною тієї держави, в якій стався нещасний випадок. Призначення та виплата пенсій громадянам інших держав-учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.(п.з Угоди країн-учасниць СНД про гарантії прав громадян членів співдружності в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1994р.). Проведення взаєморозрахунків не передбачено цією угодою, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Таким чином, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, але не повинні враховуватись при призначенні, перерахуванні сум щомісячних страхових виплат, або відшкодовуватись Фондом управлінню ПФУ. Потерпілі, які отримали каліцтво поза межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання, не є застрахованими в Україні і за них не сплачувались страхові внески до Фонду, а тому у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені пенсії управлінню ПФУ.

Постановою № 5-4/4 від 04.03.2003 року Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України затверджено порядок відшкодування Фондом соціального страхування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (зареєстровано в Міністерстві юстиції 16.05.2003 р. за № 376/7697) (далі-Порядок).

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04.03.2003 року № 5-4/4.

Відповідно до п.4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Даний перелік є вичерпний і до нього не віднесено «адресну допомогу до пенсії», яка призначена та виплачена позивачем згідно постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає лише поняття «цільової грошової допомоги» (преамбула Закону та ст.85).

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що Порядком, затвердженими Постановами правління обох фондів визначено, що відшкодування проводиться лише на централізованому рівні, тобто такий позов повинен подаватися на рівні центральних органів сторін.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки при відмові прийняття до загального заліку для подальшого відшкодування щомісячної державної адресної допомоги відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та відповідно до Порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2009 року у справі 2а-1301/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді В.М.Каралюс

ОСОБА_5