Справа № 824/3133/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/3133/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Маренича І.В., суддів Спіжавки Г.Г., Левицького В.К. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення (дії) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області від 02.02.2012 р. щодо реєстрації декларації за № ЧВ НОМЕР_1 про готовність обєкта до експлуатації, тобто визнання закінченого будівництвом житлового будинку №15 по вул. Я. Райніса в м. Чернівці; визнати протиправним і скасувати рішення від 22.06.2012 р. реєстратора Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований по вул. Я. Райніса, 15, реєстраційний номер обєкта права 864824, порядковий номер заяви в журналі обліку заяв про державну реєстрацію прав №3413 від 19.06.2012 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області та Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації є протиправними, оскільки вказані рішення стосуються спірного спадкового нерухомого майна, а саме житлового будинку №15, який знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Я. Райніса та унеможливлюють оформлення ним права власності на спірний житловий будинок, як спадкоємця за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, а також батька ОСОБА_5

Позивач в судове засідання не зявилася, явку представників не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Ухвалою суду від 26.05.2015 р. занесеною до журналу судового засідання, судом допущено процесуальну заміну сторони Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області, її правонаступником Державною архітектурно-будівельної інспекцією України (далі відповідач 1).

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не зявилися, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, крім того надали суду заперечення на адміністративний позов в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно із ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи житловий будинок з належними до нього спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Райніса Яна, буд.15, належить на праві приватної власності за ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 19.03.2012 р.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області 02.02.2012 р. зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації за № ЧВ 4, а саме реконструкцію з прибудовою та надбудовою мансардного поверху будинку на вул. Я. Райніса, 15, м. Чернівцях . Замовник ОСОБА_2.

22.06.2012 р. Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації розглянуто заяву про державну реєстрацію ОСОБА_2 про проведення державної реєстрації, Свідоцтво про право власності від 19.03.2012 р. зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою м. Чернівці, вул. Я. Райніса, про що винесено відповідне рішення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Згідно ст. 55 Конституції України гарантується кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказана стаття конституції не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тільки встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 року у справі №6-зп за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_6 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України у справі №9-зп за зверненням громадян ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За правилами ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Зазначені принципи полягають у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) та рішень суб'єкта владних повноважень.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права, що підлягає судовому захисту, є самостійною підставою для відмови в задоволені позову. З огляду на це, оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яке є правовим актом індивідуальної дії, можливе особами, стосовно яких він винесений та прав, інтересів чи свобод яких він стосується.

Судом встановлено, що 18.11.2014 р. рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців в цивільній справі №725/6397/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, витребування майна від добросовісного набувача, скасування рішення ради та свідоцтва про право власності у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 24.12.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2014 року в частині відмови ОСОБА_1 в позовних вимогах про визнання незаконним і скасування рішення від 22.06.2012 року реєстратора ЧКОБТІ про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок №15, по вулиці Я. Райніса в м.Чернівці скасовано та провадження в цій частині закрито, в решті рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2015 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2014 року в не скасованій частині та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року залишено без змін.

Враховуючи встановлені обставин справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Також суд звертає увагу, що власником житлового будинку №15, який розташований за адресою м. Чернівці, вул. Райніса Яна є ОСОБА_2, а ОСОБА_1 не має майнових прав на вказаний будинок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час вирішення справи позивач не довів, що оскаржувані рішення, якимось чином породжують, змінюють або припиняють його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Як вбачається зі ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Разом з тим наявність порушеного права, на захист якого особа звертається з позовом, має доводити позивач. Отже, з наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності порушених його прав, у зв'язку з прийняттям чи не прийняттям відповідачами рішень.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що оскаржуваними рішеннями та діями відповідачів, порушено його права, свободи чи інтереси, а також те, що оскаржувані рішення та дії безпосередньо стосувались позивача, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат відповідача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. ст. 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Головуючий суддя І.В. Маренич

Судді Г.Г. Спіжавка

ОСОБА_11