Справа № 2а-4768/11/1470
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2015 р. м. Київ К/800/50077/13

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2015 року м. Київ К/800/50077/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника

Генеральної прокуратури України Чубенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Снігурівського району Миколаївської області, який діє в інтересах ОСОБА_5 до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання відновити виконавче провадження, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року прокурор Снігурівського району Миколаївської області в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції Миколаївської області (далі - відповідач) від 30.06.2009 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-491/08; зобов'язати Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції Миколаївської області відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-491/08.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач не вжив всіх необхідних заходів по виконанню рішення суду, а тому закінчення виконавчого провадження є передчасним.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що державним виконавцем не вживались заходи примусового виконання передбачені ст.ст. 76, 87 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що боржником було повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду. Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає обов'язку державного виконавця здійснювати перевірку розрахунків вчинених боржником під час виконання рішення зобов'язального характеру.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Одеської області який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково. У доводах касаційної скарги зазначає, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду щодо зобов'язання УПФ України в Снігурівському районі здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплаченої суми соціальної грошової допомоги як дитині війни, виконані Пенсійним фондом не в повному обсязі, тому підстави для закриття виконавчого провадження у відповідача були відсутні.

Представник Генеральної прокуратури України в судовому засіданні вимоги касаційної скарги підтримав.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2009 року зобов'язано УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоплачену суму соціальної грошової допомоги як дитині війни за 2007 рік, починаючи з 09.07.2007 до 31.12.2007, та за 2008 рік, починаючи з 22.05.2008 по 31.12.2008 у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (а.с.13-14).

На підставі виконавчого листа від 08.04.2010 року у справі №2-а-491/08 державним виконавцем 11.05.2010 року було відкрито виконавче провадження.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області нараховано та виплачено позивачу підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, що склало за весь період 78 грн. (а.с. 17).

Постановою відповдіача від 26.06.2009 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення, згідно виконавчого документу (а.с. 16).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено обов'язковість виконання судових рішень на всій території України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст. 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому ч. 2 ст. 87 цього Закону (ч.ч. 1-2 ст. 76 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2009 року виконана УПФ України в Снігурівському районі не в повному обсязі.

Крім того, підставою для закінчення виконавчого провадження стало повідомлення (довідка) УПФ України в Снігурівському районі від 01.06.2011 року № 02-1604 (а.с. 17), в якому останній повідомив відповідача про виконання судового рішення в повному обсязі. В свою чергу, виконавче провадження було відкрито 01.05.2011 року, однак відповідачем не було застосовано до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством як того вимагає ч. 2 ст. 76 Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження від є такою, що винесена передчасно, оскільки не було витримано процедуру щодо повного та належного виконання судового рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року у справі № 2а-4768/11/1470 - скасувати, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2011 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко

Повний текст виготовлено 07.09.2015 року.