Справа № 815/4122/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4122/15

Справа № 815/4122/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

за участю секретаря Музики І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» до Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання незаконними дії по нарахуванню пені, визнання нечинним та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт», за результатом якого позивач просить: визнати протиправними дії Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області по нарахуванню пені у розмірі 18 663,77 грн. публічному акціонерному товариству «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» за невчасну сплату грошових зобов’язань з мита на товари, що ввозяться на територію України суб’єктами господарювання та податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб’єктами господарювання, визначених податковим органом у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.06.2012 року № 120 і 121; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Білгород – Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 19.06.2015 року № 2-23 на суму в розмірі 18 663,77 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.06.2015 року № 5592/2700.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що листом Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 31.03.2015 року за вих. № 894/10/15-70-25-01 ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт» було надіслано розрахунок пені за заниження податкового зобов’язання платника податків ПАТ «Гемопласт» у вигляді сплати пені у розмірі 18 663, 77 грн.

Підставою для висновків Одеської митниці ДФС щодо нарахування штрафних санкцій у вигляді пені із розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ стало, на думку митного органу, порушення ПАТ «Гемопласт» строків оплати суми заборгованості у розмірі 105 345,53 грн., що виникла за податковими повідомленням-рішеннями від 19.06.2012 року № 120 і № 121, які позивачем оскаржувались в адміністративному і судовому порядку.

Позивач зазначає, що на підставі вказаного листа Одеської ДФС, Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було протиправно нараховано пеню у розмірі 18 663, 77 грн., винесено податкову вимогу від 19.06.2015 року № 2-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 19.06.2015 року № 5592/2700.

Протиправність нарахування пені позивач обґрунтовує тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року було скасовано, ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ПАТ «Гемопласт».

15.07.2014 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України, постанови суду першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

27.08.2014 року, постановою Одеського окружного адміністративного суду у цій же справі, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року – у задоволенні позову ПАТ «Гемопласт» до Південної митниці Міндоходів про визнання нечинними і скасування податкових повідомлень-рішень було відмовлено.

ПАТ «Гемопласт» була подана касаційна скарга на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року.

10.12.2014 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України у відкритті касаційного провадження ПАТ «Гемопласт» - відмовлено.

Позивач зазначає, що Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ Міндоходів України направила ПАТ «Гемопласт» податкову вимогу від 15.12.2014 року № 1-25 на суму 105 345, 53 грн., яка була отримана і зареєстрована ПАТ «Гемопласт» 16.01.2015 року та у подальшому оплачена товариством.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що у передбачений чинним законодавством України спосіб в період з 19.06.2012 року по 16.01.2015 року, товариство здійснювало оскарження податкових повідомлень-рішень від 19.06.2012 року, тим самим залишаючи грошові зобов’язання у розмірі 105 345,53 грн. неузгодженими, тому, на думку позивача, нарахування Південною митницею Міндоходів штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків їх оплати – є незаконним.

Позивач зазначає, що як вбачається з листа Одеської митниці ДФС від 31.03.2015 року, розрахунку пені та податкової вимоги від 19.06.2015 року, відповідачем було здійснено нарахування пені на суму заниження зобов’язань з мита на товари, що ввозяться на територію України та податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України, визначену податковим органом у податкових повідомленнях-рішеннях від 19.06.2012 року № 120 та № 121 за весь період оскарження.

Позивач вказує, що ПАТ «Гемопласт» після того, як нараховані податкові зобов’язання стали узгодженими після закінчення процедури їх оскарження, повністю сплатило їх, що підтверджується платіжними дорученнями № 70, № 71 від 27.01.2015 року.

З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що станом на час звернення до суду у нього відсутні будь-які непогашені грошові зобов’язання з податків і зборів, які б давали підстави для нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання.

31.08.2015 року, до суду надійшли додаткові пояснення ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт», за результатом яких, серед іншого, позивач просить, розглянути справу в порядку письмового провадження.

03.09.2015 року, від відповідача по справі, надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Згідно наданих до суду письмових заперечень, заявлені позовні вимоги відповідач не визнав, в задоволенні їх просив відмовити, наполягаючи на правомірності нарахованої пені.

Протокольною ухвалою суду від 04.09.2015 року, розгляд справи призначений в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 122 та ч.6 ст. 128 КАС України на 09 вересня 2015 року .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

На підставі акту перевірки Південною митницею було винесено податкове повідомлення-рішення від 19.06.2012 року № 120 про визначення позивачу суми грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб’єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 87 787, 94 грн. та податкове повідомлення-рішення від 19.06.2012 року № 121 про визначення суми грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій) по податку на додану вартість на загальну суму 17 557, 59 грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, товариство оскаржило їх в судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2012 року по адміністративній справи № 1570/4763/2012 позовні вимоги ПАТ «Гемопласт» були задоволені у повному обсязі, вищезазначені податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 року, постанову суду першої інстанції було скасовано з ухваленням нового рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

15.07.2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України, постанови суду першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

27.08.2014 року постановою Одеського окружного адміністративного суду у цій же справі, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року – у задоволенні позову ПАТ «Гемопласт» до Південної митниці Міндоходів про визнання нечинними і скасування податкових повідомлень – рішень було відмовлено.

ПАТ «Гемопласт» була подана касаційна скарга на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року.

10.12.2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у відкритті касаційного провадження ПАТ «Гемопласт» було відмовлено.

Відповідно до положень п. 56.18 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 Податкового Кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що листом Одеської митниці ДФС від 31.03.2015 року, ПАТ «Гемопласт» повідомлено про нарахування пені у розмірі 18 663,77 грн., а також про надіслання подання до Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області для здійснення заходів з погашення податкового боргу, відповідно до положень Постанови КМ України від 27.12.2010 року № 1237 та угоди про інформаційне співробітництво між Держмитслужбою України та ДПС України від 18.04.012 року.

19.06.2015 року, Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкову вимогу на суму 21 069, 11 грн.

Згідно зазначеного листа Одеської митниці ДФС, період заниження податкового зобов’язання, митний орган визначив у кількості 1 043 календарних дні, починаючи з 20.01.2012 року по 28.11.2014 року, включаючи період адміністративного та судового оскарження, з застосуванням облікової ставки НБУ на день заниження у розмірі 7, 75%, відповідно до Постанови НБУ від 09.08.2010 року № 377 «Про зміну регулювання грошового – кредитного ринку».

Перевіряючи правильність висновків податкового органу та обґрунтованість доводів позивача судом встановлено.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

По адміністративній справі № 1570/4763/2012, рішення апеляційної інстанції набрало законної сили 18.11.2014 року, таким чином узгодження податкового зобов’язання в порядку судового оскарження завершилось саме днем постановлення рішення судом апеляційної інстанції, у зв’язку з чим доводи позивача щодо періоду оскарження з 19.06.2012 року по 16.01.2015 року – є помилковими.

З урахуванням вищевикладених положень п. 57.3 ст. 57 Податкового Кодексу України, граничним терміном сплати грошового зобов’язання позивача по податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2012 року, було 28.11.2014 року, тобто через 10 днів після завершення судового оскарження, яке пов’язується з прийняттям рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень п. 129.1.2. ст. 129 Податкового Кодексу України, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно положень 129.4. Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно розрахунку пені за заниження податкового зобов’язання платника податків ПАТ «Гемопласт» (розрахованого Одеською митницею ДФС) по миту на товари, що ввозяться на територію України сума пені визначена у розмірі 15 553, 14 грн. (58 525, 29 (сума основного податкового зобов’язання за податковим повідомленням-рішенням без штрафних санкцій) х 1 043 (кількість днів періоду заниження)/100 х 7,75 (облікова ставка НБУ на день заниження) х 1,2 (120% облікової ставки НБУ)/365 днів = 15 553, 14 грн.; по податку на додану вартість 11 705, 06 грн.х1 043/100 х 7,75 х 1,2/365 = 3 110, 63 грн.

Таким чином, судом встановлено, що митним органом при розрахунку пені не враховано суму штрафних санкцій нарахованих за податковими повідомленнями-рішеннями та застосована облікова ставка на день заниження податкового зобов’язання, що не передбачено положеннями п. 129.4 ст. 129 ПК України.

Досліджуючи вимогу Білгород – Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 19.06.2015 року № 2-23, судом встановлено, що остання виставлена на загальну суму 21 069, 11 грн. Дана сума складається з показників пені за мито у розмірі 15 553, 14 грн. та пені за ПДВ у розмірі 3 110, 63 грн., що у сумі становить 18 663, 77 грн., у зв’язку з чим підстави зазначення у оскаржуваній вимозі суми у розмірі 21 069,11 грн. податковим органом суду не доведено.

З урахуванням викладеного, судом за результатом розгляду справи, встановлено, що визначені податковим законодавством підстави для нарахування пені ТОВ «Гемопласт» у податкових органів були, але розмір пені розрахований без дотримання вимог п. 129.4 ст. 129 Податкового Кодексу України, у зв’язку з чим оскаржувана вимога підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платники податків зобов’язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів податкові інспекції, та у випадках визначених законом, мають право звертатися до суду.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом суб’єкта господарювання.

Згідно зі ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до положень п. п. 89.1.2, п. 89.1, п. 89.2 ст. 89 Податкового Кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У зв’язку зі встановленням наявності у ПАТ «Гемопласт» податкового боргу зі сплати пені розмір якої розрахований не вірно, суд вважає необхідним скасувати рішення про опис майна, оскільки вартість останнього має відповідати сумі податкового боргу, яка має бути перерахованою з урахуванням положень п. 129.4 ст. 129 Податкового Кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд за результатом розгляду справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70,71, 86, 122, 128, 159-164, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» до Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання незаконними дії по нарахуванню пені, визнання нечинним та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Скасувати податкову вимогу Білгород – Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 19.06.2015 року № 2-23 на суму в розмірі 21 069 (двадцять одна тисяча шістдесят дев’ять) грн. 11 копійок.

Скасувати рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 19.06.2015 року № 5592/2700.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо