Справа № 2а-2772/10/0470
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2772/10/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції до Українсько-Латвійського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулібат" про зобов`язання вчинити певні дії, -
25.02.2010 року Західно-Донбаська об’єднана державна податкова інспекція звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Українсько-Латвійського Товариства з обмеженою відповідальністю «Гулібат» про зобов’язання вчинити певні дії.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач має податковий борг, який самостійно в порядку передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетом та державними цільовими фондами» не погашено. В порушення вимог зазначеного закону та Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №538 від 15.04.2002 року відповідач не допустив представників Західно-Донбаської об’єднаної державної податкової інспекції на територію підприємства для проведення опису активів.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, та пояснив обставини справи відповідно позовної заяви.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, зазначивши, що ним на даний час оскаржується договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого виник податковий борг, крім того вимоги, листи та повідомлення позивача відповідач не отримував, у зв’язку з чим вважає вимоги позивача необґрунтованими.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав.
Українсько-Латвійське Товариство з обмеженою відповідальністю «Гулібат» зареєстровано рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №170-р від 28.02.1997 року.
Станом на 04.12.2009 року відповідач мав податковий борг з орендної плати за землю на загальну суму 134 318,42 грн., який виник внаслідок несплати узгодженої суми податкових зобов’язань по орендній платі з юридичних осіб.
Відповідачу було направлено першу та другу податкові вимоги відповідно 02.06.2009 року та 22.07.2009 року, які були отримані поштою.
02.09.2009 року в Державному реєстрі застав рухомого майна внесено запис №24552406 про податкову заставу.
Відповідачу неодноразово направлялись листи про необхідність погашення податкового боргу.
Проте, керівник підприємства у призначений час не з’явився. Крім того, представників позивача не було допущено на територію підприємства, про що було складено акт №1314/1/24-039 від 04.12.2009 року.
Крім того, податковим керуючим 04.12.2009 року було складено акт опису активів відповідача, які знаходились за вказаною вище адресою, який було направлено відповідачу.
Відповідно до абз.2 п.20 Положення у разі, коли платник податків самостійно протягом 3 днів не визначив оцінювача та у разі, коли активи описуються згідно з пунктом 12 цього Порядку, податковий керуючий на конкурсних засадах залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який має відповідний сертифікат, та укладає з ним договір на проведення оцінки.
Листом №851/10/24 від 19.01.2010 року позивач зобов’язав керівника відповідача прибути 29.01.2010 року за місцезнаходженням активів для забезпечення безперешкодного доступу податкового керуючого та суб’єкта оціночної діяльності до активів для проведення незалежної оцінки їх вартості.
Даний лист було проігноровано. 29.01.2010 року податковим керуючим складено акт №1314/10/24-039 про відмову у допуску на територію Українсько-Латвійського Товариства з обмеженою відповідальністю «Гулібат» податкового керуючого та суб’єкта оціночної діяльності.
Відповідно до п.20 Порядку для визначення початкової ціни описаних активів згідно з пунктом 11 цього Порядку незалежна оцінка проводиться за ініціативою та за рахунок платника податків. У разі, коли платник податків самостійно протягом 3 днів не визначив оцінювача та у разі, коли активи описуються згідно з пунктом 12 цього Порядку, податковий керуючий на конкурсних засадах залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який має відповідний сертифікат, та укладає з ним договір на проведення оцінки.
Відповідно до п.п.10.4.1 п.10.4 ст.10 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків зобов'язаний надати комісії інформацію про активи, які перебувають у податковій заставі, а також забезпечити на першу вимогу комісії безперешкодний доступ її представників і учасників публічних торгів до огляду та оцінки активів, що пропонуються на продаж. Податковий керуючий має право здійснювати періодичні перевірки стану збереження активів, які перебувають у податковій заставі, отримувати від платника податків інформацію та документи про операції із заставленими активами, пояснення в разі відчуження таких активів без згоди податкового керуючого, а також здійснювати інші заходи, передбачені цим Законом.
Крім того, п. 33, 34 Порядку передбачено обов’язок платника податку надання комісії або податковому керуючому інформації про активи, які перебувають в податковій заставі, а також забезпечення на першу вимогу комісії або податкового керуючого, їх представників і учасників публічних торгів до огляду та оцінки активів, що пропонуються до продажу.
Тобто, виходячи з аналізу вказаних норм, забезпечення доступу податкового керуючого до активів є прямим обов’язком платника податку, яким виступає Українсько-Латвійське Товариство з обмеженою відповідальністю «Гулібат».
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачено, що завданнями органів державної податкової служби, в т. ч. є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.
П. 8 ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону передбачено, що податкові органи мають право вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства, контролювати виконання законних вимог посадових осіб органів державної податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають здійсненню повноважень посадовими особами органів державної податкової служби.
Відповідно до п. п. 10.4.1. п. 10.4 ст. 10 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків зобов’язаний надати інформацію про активи, які перебувають у податковій заставі, а також забезпечити на першу вимогу безперешкодний доступ повноважних представників і учасників публічних торгів до огляду та оцінки активів, що пропонуються на продаж.
Ч. 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відповідно до частини 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» зазначено, що державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами за рахунок їх майна.
Отже, органи податкової служби є органом, що має право в порядку адміністративної юрисдикції звертатись до суду щодо даних правовідносин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач діяв лише не підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, своїми діями чи бездіяльністю не порушив права та охоронювані законом інтереси відповідача. Тому, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163, 172, 176 КАС України, суд, –
Адміністративний позов Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції до Українсько-Латвійського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулібат" про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Повний текст постанови складений 21.06.2010 року.