Справа № 22-а-1339/11
Суддя: Онищенко Е. А.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1339/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-1339/ 2011 рік Головуючий у 1 інстанції: Притуло Л.В.
Доповідач: Онищенко Е.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів : Ломейка В.О.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу з апеляційною скаргою УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області про поновлення пропущеного строку длоя звернення до суду, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області про поновлення пропущеного строку длоя звернення до суду, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

В обгрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона визнана у встановленому законом порядку дитиною війни. Відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни", їй з 01.01.2006 року повинна щомісячно виплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"" від 05.10.2000 року встановлено, що мінімальній розмір пенсії за віком не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом. З урахуванням розміру мінімальної пенсії та вимог Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"", розмір мінімальної пенсії за віком складав:

з 01 січня по 01 квітня 2006 року - 350 гривень;

з 01 квітня по 01 жовтня 2006 року- 359 гривень;

з 01 жовтня по 31 грудня 2006 року - 366 гривень;

з 01 січня по 01 квітня 2007 року - 380 гривень;

з 01 квітня по 01 жовтня 2007 року - 406 гривень;

з 01 жовтня по 31 грудня 2007 року - 411 гривень;

з 01 січня по 01 квітня 2008 року - 470 гривень;

з 01 квітня по 01 липня 2008 року - 481 гривень;

з 01 липня по 01 жовтня 2008 року - 482 гривень;

з 01 жовтня по 31 грудня 2008 року - 498 гривень.

Але вона не отримала ці кошти, оскільки ст.77 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік" та п.12 ст.71 Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік" була зупинена дія ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в частині виплати щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Крім того, у 2008 році їй частково виплачувалась щомісячна державна допомога, але не у розмірі 30%, як це передбачено Законом України „Про соціальний захист дітей війни", а у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, як це було передбачено Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Відповідно до ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було передбачено, що мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" вона отримувала у 2008 році державну соціальну допомогу у розмірі 10% прожиткового мінімуму, а саме: у першому кварталі 2008 року - 47 гривень щомісячно, у другому кварталі - 48,1 гривні щомісячно, у третьому кварталі -48,2 гривні щомісячно та у четвертому кварталі - 49,80 гривень щомісячно. Крім того, у січні 2009 року їй повинні були виплатити 149,40 грир^нь, ^днак їй виплатити лише 49,80 гривень.

Таким чином, загальна сума недоплати за 2006-2008 роки та січень 2009 року складає 3991,50 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України по справі №6-рп/2007 від 09.07.2007 року були визнані неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України" Про державний бюджет на 2007 рік", якими було зупинено дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Це рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, позивач просила суд поновити їй строк для звернення до суду із позовом, обґрунтовуючи це тим, що шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів її права як дитині війни були обмежені або скасовані і про поновлення цих прав їй стало відомо після висвітлення у засобах масової інформації рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, тому вона вважає причину пропуску строку для звернення до суду поважною та просить відновити цей строк.

Позивач просила суд поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом починаючи з 01.01.2006 року по 01.12.2007 року, визнати протиправним рішення відповідача про відмову в призначені їй пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2006 року по 01.02.2009 року в сумі 3991,50 гривень, обчислюючи її з урахуванням підвищення в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.і ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стягнути з відповідача судові витрати.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до УПФУ у м. Мелітополі Запорізької області.

Визнано дії УПФУ в м.Мелітополі Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 місячної державної соціальної допомоги, передбаченої ЗУ „Про соціальний захист дітей війни", неправомірними.

Зобов'язано УПФУ у м. Мелітополі Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 лютого 2009 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року.

Стягнуто з УПФУ у м. Мелітополі Запорізької області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3, 4 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, у грудні 2009 року УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області, відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01.01.06, набула статусу "дитина війни", що надає їй право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік"з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту").

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в періоди з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08 позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді :