Справа № 2а-/1970/3102/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 3902/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держкомзему в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держкомзему в Тернопільській області, управління Держкомзему у Лановецькому районі, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Тернопільській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.10.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працюючи в Лановецькому районному відділі земельних ресурсів більше 10 років на різних посадах, 15.11.2006 року він звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності та зміни в штатному розписі на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року у справі №2-а-12457/08 за його позовом до управління Держкомзему в Лановецькому районі про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та постановою Вищого адміністративного суду України від 08.02.2011 року його поновлено на посаді спеціаліста І категорії відділу міських земель, контрольної і організаційно-методичної роботи управління Держкомзему у Лановецькому районі Тернопільської області. Вказує, що фактично до виконання своїх обов'язків він був допущений 09.06.2010 року, але заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 14653,74 грн. за постановою суду до теперішнього часу не виплачена.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Держкомзему в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2009 року по 08.06.2010 року 8362,47 грн. з утриманням обовязкових платежів.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що вимоги позивача є необґрунтовані з огляду на те, що він не був поновлений на роботі згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 08 лютого 2011 року, бо на той момент вже досягла граничного віку перебування на державній службі. Зазначає, що виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за постановою суду від 18.09.2009 року заперечує, оскільки його вини у незаконному звільненні позивачки з роботи немає, а тому і немає відповідальності.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_2 надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представники управління Держкомзему у Лановецькому районі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у ході апеляційного розгляду, надали пояснення та просять задовольнити апеляційну скаргу.

У ході апеляційного розгляду позивачка надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, на які поклався позивач, є обґрунтованими лише в частині стягнення з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2009 року по 08.06.2010 року в сумі 8362,47 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки позивача, починаючи 05.05.1996 року він працював у Лановецькому районному відділі земельних ресурсів на різних посадах, з 01.04.2005 року переведений на посаду спеціаліста І категорії відділу міських земель, контрольної і організаційно - методичної роботи, а 15.11.2006 року наказом №25-К позивач звільнений із займаної посади в зв'язку зі скороченням чисельності та зміни в штатному розписі на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, днем звільнення вважається останній день роботи, у цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки.

Згідно ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з тим фактом, що обставини незаконного звільнення ОСОБА_1 з роботи та необхідність її поновлення на посаді, яку вона займала до звільнення, встановлено судовими рішеннями по справі, а саме: постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року та постановою Вищого адміністративного суду України від 08.02.2011 року.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів, погоджується з думкою суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16 листопада 2006 року по 18 лютого 2009 року включно в розмірі 14653,74 грн. задоволенню не підлягають, оскільки є постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2009 року у справі №2-а-12457/08 про даний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрала законної сили та є обов'язковою до виконання.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки позивачем були надані всі докази того, що з відповідача повинно бути стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.02.2009 року по 08.06.2010 року в сумі 8362,47 грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держкомзему в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року у справі №2а-3102/11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 20.03.2012 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді Р.М. Гулид

ОСОБА_5