Справа № 800/332/15
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 вересня 2015 року м. Київ справа № 800/332/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сірош М.В., вирішуючи питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Голови Верховної Ради України, Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

2 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як до суду першої інстанції, з адміністративним позовом до Голови Верховної Ради України, Президента України про визнання протиправними дій Голови Верховної Ради України щодо не направлення тексту, прийнятого Верховною Радою України у третьому читанні, за основу та в цілому Закону України «Про реструктуризацію зобов'язань за кредитами в іноземній валюті» № 1558-1 відповідно до вимог статті 130 Закону України «Про регламент Верховної Ради України» на підпис Президенту України; зобов'язання Голову Верховної Ради України направити текст Закону України «Про реструктуризацію зобов'язань за кредитами в іноземній валюті» № 1558-1 відповідно до вимог статті 130 Закону України «Про регламент Верховної Ради України» на підпис Президенту України та опублікувати його після підписання; зобов'язати Президента України після отримання тексту Закону України «Про реструктуризацію зобов'язань за кредитами в іноземній валюті» № 1558-1 підписати його, беручи до виконання та офіційно оприлюднити.

Відповідно до частини 4 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України, як суду першої інстанції, підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Крім того, глава 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження в адміністративних справ щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у тому числі предмет оскарження, суб'єктів оскарження, строки розгляду цих справ, а також рішення, яке може приймати Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з частиною 1 статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; актів Вищої ради юстиції; дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до частини 5 статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України незаконним повністю або в окремій його частині; визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до посадової особи - Голови Верховної Ради України не підсудні Вищому адміністративному суду України.

Крім того, статтею 75 Конституції України встановлено, що парламент - Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Здійснюючи свої повноваження, Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією; голосування на засіданнях Верховної Ради України здійснюється народним депутатом України особисто (ч. 3 ст. 84, п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 91 Конституції України): тобто, законотворчість є основною функцією Верховної Ради України.

Статтею 82 Конституції України встановлено, що порядок роботи Верховної Ради встановлюється Конституцією України та законом про регламент Верховної Ради України.

Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-У1 затверджено Регламент Верховної Ради України.

Відповідно до розділу 1У Регламенту Верховної Ради України стадіями законодавчої процедури є: вияв законодавчої ініціативи, реєстрація законопроекту, розгляд законопроекту, прийняття закону, його підписання і оприлюднення.

Тобто, здійснення окремих стадій законодавчого процесу віднесено до виключної компетенції Верховної Ради, яка при цьому реалізує свою нормотворчу функцію, а не владні управлінські функції.

Згідно з статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Статтею 150 Конституції України встановлено, що до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про Конституційний Суд України» підставами для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах є:

- невідповідність Конституції України;

- порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності;

- перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті.

З урахуванням наведених норм, слід зазначити, що порушення порядку ухвалення (прийняття) законів Верховної Ради України може бути підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо їх неконституційності, у зв'язку з порушенням встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, що тягне за собою неможливість розгляду у порядку адміністративного судочинства заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, позовні вимоги, що ґрунтуються на порушенні відповідачем процедури прийняття законів не належать до юрисдикції Вищого адміністративного суду України, оскільки не пов'язані зі здійсненням владних управлінських функцій, а даний спір не є справою адміністративної юрисдикції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим ОСОБА_1 необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 18, 108, 109, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Голови Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії повернути ОСОБА_1.

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Сірош