Справа № 2а-3091/08/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. Справа № 72204/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Каралюса В.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Трускавець Львівської області про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.07.2008 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання призначити трудову пенсію за віком на пільгових умовах з 28.02.2003 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він починаючи з 07.12.1983 року по 15.10.2000 року працював електрозварником на ВАТ «Дрогобицький завод залізнобетонних виробів». Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком №2, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Вважає, що він набув право на пенсію за віком на пільгових умовах. В звязку з цим він звернувся в усній формі у листопаді 2002 року до відповідача щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак йому відмовили. Вдруге він звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії у березні 2008 року, але повідомленням за №5/1 від 14.03.2008 року йому знову відмовили.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2009 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що він працював повний робочий день електрозварювальником на ручній дуговій зварці, що підтверджується записами в трудовій книжці та Довідкою №179 від 18.07.2007 року де вказується, що період роботи з 01.08.1984 року по 01.02.1986 року не зараховується в загальний неперервний трудовий стаж, оскільки атестація робочих місць не проводилась. Виконувана ним робота відноситься до виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, передбачених Списком №2. Вказує на те, що коли станом на 28.02.2003 року він звернувся із заявою про призначення пенсії, досяг віку 55 років, його загальний трудовий стаж становить 24 роки, а стаж зі шкідливими умовами праці більше 17 років, тому відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на призначення пенсії на пільгових умовах, відсутність атестації його робочого місця не може бути підставою для відмови у призначенні йому пенсії, оскільки дана атестація не проведена по вині підприємства на якому він працював.

У ході апеляційного розгляду представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали пояснення та просять відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки позивача в період з 07.12.1983 року по 15.10.2000 року він працював на посаді електрозварника ручного зварювання на ВАТ «Дрогобицький завод залізобетонних виробів», дана робота відноситься до робіт із шкідливими умовами праці, що передбачено Списком №2, розділ ХХХІІ №1178 від 22.08.1956 року.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався із заявою про встановлення пільгової пенсії, а тому йому згідно довідки УПФ України в місті Трускавці №281 від 10.03.2009 року була призначена пенсія за віком з 24.12.2008 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Колегія суддів зазначає, що позивач ОСОБА_1 з 07.12.1983 року по 15.10.2000 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання з особливо шкідливими умовами праці на ВАТ «Дрогобицький завод залізобетонних виробів» за Списком №2, але атестація робочого місця позивача за період з 01.08.1984 року по 01.02.1986 року вчасно не була проведена з вини ВАТ «Дрогобицький завод залізобетонних виробів», у звязку з фінансовою неспроможністю підприємства.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював на Дрогобицькому комбінаті виробничих підприємств трест «Дрогобичпромбуд» на посаді арматурщика, а з 07.12.1983р. відповідно до наказу № 434 від 07.12.1983 року присвоєна професія електрозварника (фактично прийнятий арматурщиком і присвоєна професія електрозварника). Відповідно до записів в трудовій книжці, роботодавцем не було здійснено переведення на посаду електрозварника, тому не виключено , що посада електрозварника могла бути за суміщенням чи сумісництвом.

Відповідно до запису № 29 в трудовій книжці період з 01.08.1984р. по 01.02.1986р. не зараховується в загальний трудовий стаж на підставі довідки № 250 від 25.02.1986.

Відповідно до запису в трудовій книжці № 33 - звільнений 15.10.2000 року з ВАТ Дрогобицький завод залізобетонних виробів як самовільно залишив роботу. Отже, як вбачається з записів в трудовій книжці працівником за час роботи на заводі неодноразово порушувалось трудове законодавство.

Колегія суддів зазначає, що твердження заявника щодо звернення за призначенням пенсії в листопаді 2002 року не заслуговують на увагу по тій причині, що заявнику на цей час не виповнилось 55 років. Крім цього у нього на цей час не було і на даний час не встановлено право на призначення пенсії за списком № 2 по причині відсутності довідки яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії (постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року).

Також колегія суддів зазначає, що згідно довідка від 18.07.2007 року № 179 виданої ВАТ Дрогобицьким заводом залізобетонних виробів при досягненні заявником віку 59,5 років не відповідає вимогам «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 р. № 637 із змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України № 920 від 05.07.2006 року.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки позивач в позовній заяві посилається на неіснуючий номер списків згідно постанови Кабінету Міністрів України №1178, а тому йому правомірно відмовлено в позові.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2009 року у справі 2а-3091/08 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2011 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді В.М.Каралюс

ОСОБА_4