Справа № 803/2042/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/2042/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року

Справа № 803/2042/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Колєсова М.Г.,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Європацукор» до Нововолинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій по поставці вугілля від контрагента ТзОВ «Донбас Крим» на підставі укладеного договору поставки, зроблені в ході проведення позапланової виїзної перевірки позивача, не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що факт здійснення господарських операцій із придбання вугілля у вказаного контрагента-постачальника підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які були надані під час перевірки, а тому ним правомірно було здійснено формування податкового обліку по зазначених операціях, у зв’язку з чим просить оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у письмових запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні вимог підприємства не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 22.06.2015 року по 26.06.2015 року посадовою особою Нововолинської ОДПІ на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Торговий дім «Європацукор» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства в період 2014-2015 років по взаємовідносинах з ТзОВ «Донбас Крим».

За результатами перевірки складено акт від 06.07.2015 року №624/22/33971572, яким встановлено порушення вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «Торговий дім «Європацукор» занижено податок на додану вартість на загальну суму 124 273 грн., в тому числі за жовтень 2014 року в сумі 4 649 грн., за листопад 2014 року в сумі 88 574 грн., за квітень 2015 року в сумі 31 050 грн. по взаємовідносинах із ТзОВ «Донбас Крим»; підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, статті 134, пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого ПП «Торговий дім «Європацукор» занижено податок на прибуток підприємства за 2014 рік на загальну суму 83 902 грн. по взаємовідносинах із ТзОВ «Донбас Крим» (а.с.12-32).

Позивач, не погодившись з висновками перевірки, викладеними в акті від 06.07.2015 року №624/22/33971572, подав письмові заперечення, однак листом від 22.07.2015 року Нововолинська ОДПІ повідомила, що висновки зазначені в акті перевірки є законними та обґрунтованими, а обставини, зазначені в запереченні, такими, що не спростовують встановлених перевіркою порушень (а.с.34-38).

Як вбачається з акту перевірки, висновок контролюючого органу про заниження податку на додану вартість на загальну суму 124 273 грн. та заниження податку на прибуток на загальну суму 83 902 грн. по господарських операціях із ТзОВ «Донбас Крим» базується на тому, що останній немає реальної можливості відвантаження товарів (вугілля), оскільки у нього відсутнє обладнання, трудові ресурси, виробничо-складські приміщення, технічний персонал, основні фонди, засоби для транспортування та інше майно, необхідне для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської мети. Крім того, позивачем в ході проведення перевірки не було надано доручень на отримання вугілля (журнал реєстрації доручень), виписаних матеріально-відповідальній особі ПП «Торговий дім «Європацукор» на отримання вугільної продукції, сертифіката генетичних, технологічних та якісних характеристик на вугілля АК (50-100), наказів на відрядження.

Однак, суд вважає висновки Нововолинської ОДПІ такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу (далі – ПК України, в редакції чинній на момент виникнення справних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що ПП «Торговий дім «Європацукор» зареєстроване як юридична особа та одним із видів економічної діяльності позивача є: гуртова та роздрібна торгівля вугіллям, нафтою та нафтопродуктами, що підтверджується копією статуту позивача (а.с.55-62) та копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.63).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2014 року між ТзОВ «Донбас Крим» (постачальник) та ПП «Торговий дім «Європацукор» (покупець) укладено договір поставки №27/10-У, відповідно до умов якого постачальник зобов’язується поставити у встановлений термін у власність покупця вугільну продукцію (далі – вугілля), а покупець зобов’язується прийняти вугілля та сплатити за нього грошові кошти на умовах, викладених у даному договорі. Марка, сорт, кількість, якість, строки поставки вугілля, що поставляється, визначаються в Специфікаціях, що є невід’ємною частиною договору. Ціна вугілля зазначена в специфікаціях до договору, які є невід’ємною частиною цього договору. Умови поставки для поставки конкретної партії вугілля вказується в специфікації. Відправником вугілля, що поставляється, або його одержувачем, може бути підприємство, яке не є стороною за даним договором. Датою поставки вважається дата штемпеля станції відправлення, вказана в з.д. накладній (а.с.39-41).

Відповідно до специфікації №1 від 27.10.2014 року до договору поставки №27/10-У від 27.10.2014 року сторони погодили, що протягом жовтня-листопада 2014 року постачальник поставляє покупцеві вугільну продукцію, а саме АК (50-100) в кількості 345 тонн, ціна за 1 тонну з ПДВ – 2500 грн. Умови оплати: розрахунок за товар та залізничний тариф здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: залізничний тариф - 100% передплата, вартість товару - протягом 1 банківського дня з дати відвантаження. Датою відвантаження вважається дата штемпеля на з/д накладній, відміченою станцією відправлення. Ціна вказана без урахування з.д. тарифу. Сума цієї специфікації складає 862 500 грн., в тому числі ПДВ – 143 750 грн. (а.с.42).

Згідно специфікації №2 від 08.04.2015 року до договору поставки №27/10-У від 27.10.2014 року сторони погодили, що у квітні 2015 року постачальник поставляє покупцеві вугільну продукцію, а саме АКО (25-100) в кількості 69 тонн, ціна за 1 тонну з ПДВ – 2700 грн. Умови оплати: розрахунок за товар та залізничний тариф здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: залізничний тариф - 100% передплата, вартість товару - протягом 1 банківського дня з дати відвантаження. Датою відвантаження вважається дата штемпеля на з/д накладній, відміченою станцією відправлення. Ціна вказана з урахуванням з.д тарифу до станції Іваничі Львівської з/д. Сума цієї специфікації складає 186 300 грн., в тому числі ПДВ – 31 050 грн.(а.с.43).

На виконання умов вказаного договору ТзОВ «Донбас Крим» з жовтня по листопад 2014 року та у квітні 2015 року здійснило поставку вугілля на користь ПП «Торговий дім «Європацукор» на загальну суму 745 644,28 грн., в тому числі ПДВ 124 274,05 грн., що підтверджується видатковими накладними №17/11-1 від 17.10.2014 року та №11/04 від 11.04.2015 року (а.с.46-47), податковими накладними №11 від 17.11.2014 та №10 від 11.04.2015 року (а.с.48-49). Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, що стверджується виставленими ТзОВ «Донбас Крим» рахунками-фактурами №17/11-1 від 17.10.2014 року та №11/04 від 11.04.2015 року, платіжними дорученнями від 29.10.2014 року №107, від 19.11.2014 року №115, від 25.11.2014 року №124, від 26.11.2014 року №126, від 27.11.2014 року №127, від 05.12.2014 року №130, від 10.12.2014 року №131, від 16.12.2014 року №134, від 23.12.2014 року №139, від 15.04.2015 року №18, від 16.04.2015 року №19, від 20.04.2015 року №25, від 12.05.2015 року №26 (а.с.95-107) та наданими ПП «Торговий дім «Європацукор» оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281 за листопад 2014 року та за квітень 2015 року (а.с.93-94).

При цьому, як свідчать матеріали справи, поставка вугілля марки АК (50-100) згідно специфікації №1 від 27.10.2014 року та марки АКО (25-100) згідно специфікації №2 від 08.04.2015 року була здійснена залізничним транспортом, що підтверджується залізничною накладною з календарним штемпелем станції відправлення 17.11.2014 року (а.с.50-51) та залізничною накладною з календарним штемпелем станції відправлення 11.04.2015 року (а.с.52), актами прийому-передачі права власності №1 від 17.10.2014 року та №2 від 11.04.2015 року (а.с.44-45).

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що придбане у ТзОВ «Донбас Крим» вугілля в подальшому було реалізовано ПП «Європацукор». Дані обставини підтверджено договором поставки №02/06/14 від 02.06.2014 року (а.с108), видатковими накладними від 30.11.2014 року №РН-0000059, №РН-0000060, №РН-0000061, №РН-0000062, №РН-0000063, №РН-0000064, №РН-0000065, №РН-0000066, №РН-0000067, №РН-0000068 та від 27.04.2015 року №РН-0000003 (а.с.109-118, 121), актами №1/вугілля та №2/вугілля здачі-приймання продукції (товарів) на відповідальне зберігання від 26.11.2014 року та від 17.04.2015 року (а.с.120, 123), довіреностями від 26.11.2014 року, від 20.04.2015 року (а.с.119, 122).

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню у ТзОВ «Донбас Крим» вугілля, отже валові витрати та податковий кредит товариством за наслідками цих операцій сформовані правомірно. При цьому ПП «Торговий дім «Європацукор» підтверджено наявність господарської мети при придбанні вугілля, його подальшу реалізацію та належне оформлення первинних документів.

Щодо посилання Нововолинської ОДПІ на відсутність у ТзОВ «Донбас Крим» трудових ресурсів, виробничо-складський приміщень та іншого майна, необхідного для виконання постачання вугілля або здійснення діяльності, суд зазначає, що чинним законодавством дійсність і реальність договорів та правомірність складених на їх виконання накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Відсутня залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту чи витрат сум, фактично сплачених в ціні придбання товару, отриманих послуг на підставі первинних документів від дотримання контрагентом правил господарської діяльності.

У акті перевірки від 06.07.2015 року № 624/22/33971572 та у висновку про розгляд заперечення від 22.07.2015 року відповідач посилається на те, що підставою для викладення висновків в акті стали відомості, отримані Нововолинською ОДПІ від ДПІ у Києво-Святошинському районі м. Києва, а саме «Податкова інформація щодо спектру фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Сейл Ком» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та з контрагентами-покупцями за період з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року» від 27.02.2015 року №111/10-13-22-05/39411001 (а.с.76-88), в якій встановлено, що ТзОВ «Сейл Ком» здійснював реалізацію вугільної продукції ТзОВ «Донбас Крим». Аналізом баз даних також встановлено, що за період з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року ТзОВ «Сейл Ком» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов’язаних з наданням податкової вимоги третім особам.

Однак, суд не бере до уваги вищевикладене, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Водночас, Європейський суд з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03, п. 71 рішення) вказав, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Відтак будь-які порушення ТзОВ «Сейл Ком» правил здійснення господарської діяльності, порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку сама по собі не свідчить про нереальність усіх проведених операцій.

Крім того, по операціях з придбання позивачем у ТзОВ «Донбас Крим» вугілля не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а отже віднесення його до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків. Судом не встановлено фактів визнання недійсними установчих документів юридичної особи ТзОВ «Донбас Крим» на момент здійснення господарських операцій з позивачем, також відсутній обвинувальний вирок суду, яким були б засуджені винні особи за створення фіктивного підприємства ТзОВ «Донбас Крим» чи видачу податкових накладних від цього підприємства, по яких сформував податковий кредит позивач, не здобуто доказів наявності протиправного умислу у ПП «Торговий дім «Європацукор». З огляду на реальний характер операцій, можливі порушення контрагентом ТзОВ «Донбас Крим» податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як добросовісного платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки від 06.07.2015 року № 624/22/33971572 висновки контролюючого органу про нереальність здійснення господарських операцій між ПП «Торговий дім «Європацукор» та ТзОВ «Донбас Крим» є безпідставними, відтак встановлення контролюючим органом заниження податку на додану вартість на загальну суму 124 273 грн., заниження податку на прибуток на загальну суму 83 902 грн. по господарських операціях із вказаним контрагентом-постачальником є необґрунтованим і недоведеним.

Разом з тим, інші висновки контролюючого органу, зокрема, щодо відсутності доручень на отримання вугілля (журнал реєстрації доручень), виписаних матеріально-відповідальній особі ПП «Торговий дім «Європацукор» на отримання вугільної продукції, сертифіката генетичних, технологічних та якісних характеристик на вугілля АК (50-100), наказів на відрядження тощо не спростовують встановлених судом обставин.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України (в редакції, чинній на дату звернення ПП «Торговий дім «Європацукор» з даним адміністративним позовом) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір в сумі 487,00 грн., сплачений при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення від 28.07.2015 року №50 (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 09 вересня 2015 року.