Справа № 202/5070/15-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2015 рокусправа № 202/5070/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Чайкіна Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року у справі № 202/5070/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.06.2015 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 1933 грн. 80 коп..

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1933 грн. 80 коп..

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2011 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 10 червня 2010 року по 4 січня 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії - за 2009 рік та виплати на його користь різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами (а.с.5).

На підставі вказаної постанови суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, нарахувавши та виплативши йому грошові кошти в сумі 4271,77 грн..

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 року постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.01.2011 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.6).

В січні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська звернулось до суду з заявою про поворот виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.01.2011 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року дана заява була задоволена та зобов'язано ОСОБА_2 повернути грошові кошти в розмірі 4271,77 грн., отримані ним за скасованим рішенням (а.с.7).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року ухвалу суду про поворот виконання судового рішення скасовано та у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення відмовлено. Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зазначив, що за змістом ст.266 КАС України поворот виконання постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з державного бюджету України або позабюджених державних фондів допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, а підставою для скасування постанови суду від 04.01.2011 року було порушення судом норм матеріального права.

Разом з тим, у період з 01.08.2014 року по 30.11.2014 року державною виконавчою службою з пенсії позивача були стягнуті на користь Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська грошові кошти в сумі 1933 грн. 80 коп..

08 грудня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська з заявою про повернення йому утриманих сум пенсії, але відповідач своїм листом від 30 грудня 2014 року №13680/08/40 відмовив позивачу у поверненні коштів, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України не допускається поворот виконання судових рішень за вимогами про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, якщо скасована постанова не ґрунтувалась на завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах. Підставою для скасування постанови суду від 04 січня 2011 року було порушення судом норм матеріального права, а отже позивач добросовісно отримав грошові кошти за скасованим рішенням. На момент утримання даних грошових коштів з пенсії позивача в період з 01.08.2014 року по 30.11.2014 року ухвала суду про поворот виконання рішення у відповідності до ст. 254 КАС України не набрала законної сили та така ухвала була скасована 30 вересня 2014 року апеляційним судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до норм статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі. У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа.

Статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України України визначено, що не допускається поворот виконання судових рішень за вимогами про присудження виплати пенсії чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, якщо скасована постанова не ґрунтувалась на завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах.

Як вбачається з тексту постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 року, постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2011 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з тих підстав, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Таким чином, в даному судовому рішенні, яке набрало законної сили, визначено підстави для скасування постанови суду першої інстанції та не встановлено в діях позивача подання завідомо неправдивих відомостей чи підроблених документів для перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року не вирішено питання про повернення коштів, які були утримані згідно ухвали Індустріального суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року, а тому не має законних підстав для їх повернення.

У відповідності до частині 2 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскільки на час відрахування з пенсії позивача грошових коштів ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2014 року про поворот виконання судового рішення не набрала законної сили, була оскаржена в апеляційному порядку та в подальшому скасована ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року, у відповідача були відсутні правові підстави, зазначені в ч.2 № 1058, для такого відрахування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська не доведено правомірність відрахування з пенсії ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1933 грн. 80 коп..

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254, 265, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року у справі № 202/5070/15 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2015 року у справі № 202/5070/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі ухвалу складено 09 вересня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак