Справа № 2а-144/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 90681/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Гулида Р.М., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Іванно-Франківської області від 06 жовтня 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Управління архітектури і містобудування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.12.2008 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій протиправними, зобовязання надати дозвіл на переобладнання квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить йому згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2007 року. Зазначає, що маючи намір переобладнати належну йому квартиру під крамницю продтоварів він звернувся до відповідача за дозволом на переведення житлового приміщення у нежитлове. Рішенням відповідача №462 йому надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт для переобладнання, також отримано позитивний висновок Івано-Франківської міської санітарно-епідеміологічної станції від 28.02.2008 року №60 та технічні умови відділу державного пожежного нагляду від 28.02.2008 року №45/04-33. Листом від 17.11.2008 року №2802/0108/23, управління архітектури і містобудування повідомило, що для винесення питання про надання дозволу на чергове засідання відповідача йому необхідно надати проектну документацію, експертні висновки та нотаріально посвідчені згоди власників суміжних приміщень. Вказує, що ним отримана згода ЖЕО-4 від 24.12.2007 року №82 і нотаріально посвідчена згода власниці квартири №24 ОСОБА_3, власники квартир №4 ОСОБА_1 та №22 ОСОБА_4 таку згоду давати відмовилися. Вважає, такі дії відповідачів незаконними.

Постановою Івано-Франківського міського суду Іванно-Франківської області від 06 жовтня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано дій Управління архітектури і містобудування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо відмови в наданні ОСОБА_2 дозволу на переобладнання квартири АДРЕСА_1 під крамницю продтоварів протиправними. Зобов'язано Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на переобладнання квартири АДРЕСА_1 під крамницю продтоварів.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційних скаргах покликається на те, що ч.2 ст.383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Вказує, що відповідно до вимог державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-205 «Житлові будинки. Основні положення», виконання будівельних норм з перебудови та перепланування житлових приміщень у багатоквартирних будинках із подальшим використанням їх як нежитлових приміщень повинно здійснюватися за згодою співвласників будинку без обмеження їх інтересів та житлових прав.

Третя особа ОСОБА_1 постанову також оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційних скаргах покликається на те, що переобладнання квартири позивача під крамницю продтоварів призведе до посилення шуму та непокою в квартирі, бо його квартира суміжна з квартирою позивача, а новий вхід прилягає до його спальні і створює побутові незручності. Вважає, що відповідач правомірно не надав дозволу на переобладнання квартири позивачу.

У ході апеляційного розгляду позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_5 надали пояснення та просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради своє заперечення позовних вимог обгрунтував тим, що відповідно до Положення «Про порядок переобладнання житлових та нежитлових приміщень у житлових будинках під заклади громадського призначення», затвердженого рішенням міськвиконкому Івано-Франківської міської ради №360 від 05.11.1996 для розгляду питання та отримання дозволу міськвиконкому необхідно отримати згоду сусідів.

Відмова відповідачів не ґрунтується на законі та порушує право позивача щодо реалізації правомочностей власника. Інших застережень щодо неможливості переобладнання з причин технічного чи архітектурного характеру суду не представлено.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови., голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих ш повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що попередній власник квартири ОСОБА_6 звернулась до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за дозволом на переобладнання квартири з нежитлове приміщення. Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.09.2008 року №462 було надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт для переобладнання квартири АДРЕСА_2 під крамницю продтоварів.

Проте, листом Управління архітектури і містобудування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_6 було повідомлено, що для винесення даного питання на засідання Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради необхідно надати у документацію, погоджену у встановленому порядку, експерті висновки інспектуючих інстанцій та нотаріально посвідчені згоди власників суміжних приміщень.

В матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені згоди власників суміжних квартир ОСОБА_3 і ОСОБА_7, листи Житлово-експлуатаційної організації №4 та Івано-Франківської міської санітарно-епідеміологічної станції про згоду на переобладнання та переведення квартири АДРЕСА_2 під нежитлове приміщення.

Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання квартири, що належить громадянину на праві приватної власності, здійснюється на підставі дозволу виконкому міської ради.

Відповідно до статті 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.7 Житлового кодексу України встановлено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідно до статті 41 Конституції України. статті 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак із змісту вказаних норм законі та ст.13 Конституції України вбачається, що використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання (далі-Положення) затвердженого постановою Ради Міністрів України РСР від 26 квітня 1984 р. № 189 жилі будинки державного і громадського житлового фонду підлягають плановому суцільному обстеженню з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам.

Відповідно до п.3 Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до п.5 Положення якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Відповідно до п.11 Положення якщо жилий будинок (жиле приміщення) визнано виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів невідповідним санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання, виконком відповідної місцевої Ради вносить до виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів пропозицію про використання цього будинку (приміщення) в інших цілях або про знесення будинку.

За таких обставин справи. колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі не допускається.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задовольнити, а постанову Івано-Франківського міського суду Іванно-Франківської області від 06 жовтня 2009 року у справі №2а-144/09 скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27.03.2012 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді Р.М. Гулид

ОСОБА_8