Справа № 822/1254/15
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1254/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

03 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Залімського І. Г. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

представника апелянта: Сторчай Наталії Петрівни;

представника апелянта: Гринишина Андрія Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Городоцького району до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, за участі третіх осіб Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, Купинської сільської ради, Скіпченської сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування наказів.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 26 червня 2015 року закрив провадження у даній справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області та заступник прокурора Хмельницької області подали апеляційні скарги.

Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області просила змінити описову частину ухвали суду першої інстанції з мотивів її невідповідності наданим поясненням представника апелянта.

Заступник прокурора Хмельницької області просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання.

У судовому засіданні представник Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та прокуратури Хмельницької області підтримали доводи своїх скарг та просили суд їх задовольнити.

Решта учасників у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції- без змін виходячи з наступного.

Стосовно апеляційної скарги Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту апеляційної скарги встановлено, що апелянт в цілому погоджується із ухвалою суду першої інстанції лише просить змінити описову частину оскаржуваної ухвали з мотивів невідповідності викладених обставин, зокрема думки представника інспекції щодо можливості закриття провадження.

Так, за змістом ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права або вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Судом встановлено, що дійсно вописовій частині ухвали суду першої інстанції містяться розбіжності у викладенні думки представника інспекції щодо закриття провадження у справі.

Разом з тим, вказана обставина не може слугувати підставою для зміни оскаржуваної ухвали та розцінюється колегією суддів як описка, яка може бути виправлена судом першої інстанції у порядку, визначеному ст. 169 КАС України.

Стосовно доводів апеляційної скарги заступника прокурора Хмельницької області щодо помилковості висновку суду першої інстанції про непідсуднісить справи адміністративному суду колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 частини 1 ст. 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2014 року по справі №21-544а14, яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Так, судом правильно встановлено, що предметом позовних вимог в даній справі є визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області № 22-6811/14-14-СГ від 12.12.2014 року, № 22-7421/14-14-СГ від 25.12.2014 року, № 22-7422/14-14-СГ від 25.12.2014 року, № 22-7423/14-СГ від 25.12.2014 року, № 22-417/14-15-СГ від 22.01.2015 року, № 22-418/14-15-СГ від 22.01.2015 року, № 22-420/14-15-СГ від 22.01.2015 року, № 22-421/14-15-СГ від 22.01.2015 року, № 22-422/14-15-СГ від 22.01.2015 року, № 22-487/14-15-СГ від 26.01.2015 року, № 22-488/14-15-СГ від 26.01.2015 року, № 22-520/14-15-СГ від 30.01.2015 року, № 22-521/14-15-СГ від 30.01.2015 року про надання ОСОБА_7 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів Городоцького району.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у вказаних правовідносинах відповідач, як орган, уповноважений державою на здійснення повноважень щодо розпорядження землею, вільний у виборі суб'єкта надання права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом. Тому дані відносини не носять характеру здійснення владних управлінських функцій.

Отже, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Не зважаючи на те, що стороною у справі є фактично суб'єкт владних повноважень, вищевказаний спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.

Перевірка правильності формування волі однієї з сторін ( в дано випадку Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області) стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з послідуючою передачею землі у власність чи оренду, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.12.2014 року по справі № 21-308а14 та Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 3.06.2015 року по справі №К/800/1242/15.

Частиною 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а відтак, відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та заступника прокурора Хмельницької області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 вересня 2015 року.

Головуючий Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді Залімський Ігор Геннадійович

Білоус Олег Валерійович