Справа № 2-а-585/10
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бережанський районний суд Тернопільської області
08 листопада 2010 року Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді Данилів О.М.
при секретарі Уляшевій М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС в Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
Позивач, вказуючи, що інспектором ДПС ОСОБА_2 була складена постанова серії ВС № 282615, з якої вбачається, що він 30 вересня 2010 року, о 16 год.25хв., в місті Львові, на вулиці Куліша, керуючи транспортним засобом "Сітроен" із д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку "В»їзд на дорогу з одностороннім рухом", і цією постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 чЛ КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..
Позивач, вважаючи дії інспектора ДПС ОСОБА_2 неправомірними, а винесену ним 30 вересня 2010 року постанову серії ВС № 282615 незаконною, звернувся до суду із адміністративним позовом про її скасування.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить їх задоволити, дав суду пояснення, анатогічні змісту позовної заяви.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду .справи, а тому суд вважає, що відповідач без поважних на те причин не з"явився до суду, що дає суду підставу розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із слідуючих підстав.
У відповідності до ст. 6 Конвенції «Про захист прав .людини І основоположних свобод» від 11 вересня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність адміністративних справ місцевим загальним судам з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Із оглянутої у судовому засіданні постанови ВС №. 282615 від 30 вересня 2010 рою вбачається, що 30 вересня 2010 року позивач, керуючи транспортним засобом "Сітроен" із д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львові, на вулиці Куліша, не виконав вимогу дорожнього знаку " В»їзд на дорогу з одностороннім рухом", за що був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..
В судовому засіданні позивач пояснив, що 30 вересня 2010 року він по своїх справах разом із своєю
дружиною належним йому транспортним засобом поїхав в м. Львів. На вулиці Зерновій його зупинили працівники ДАІ і звинуватили в тому, що він порушив вимогу дорожнього знаку " В»їзд на дорогу з одностороннім рухом". При складанні працівниками ДАІ протоколу він пояснював, що не помітив зазначеного ними забороненого знаку, який би попереджав, що рух у цьому напрямку є заборонений, тим більше, що інші транспортні засоби рухались зазначеною ділянкою дороги без обмежень. На його зауваження працівник ДАІ пояснив, що на цій ділянці дороги рух дозволений лише для львівян, та що інші учасники дорожнього руху є місцевими і щодо них обмежень у русі немає. Після складання працівником ДАІ постанови він спеціально повернувся на зазначену ділянку дороги і не знайшов знаку, який би забороняв рух на цій ділянці дороги, бо його в дійсності там немає, а згодом придбавши карту м.Львова, зрозумів, що працівники ДАІ. скориставшись тим, що він не місцевий і не знає найменування вулиць у Львові, свідомо в протоколі замість вулиці Зернова, де його фактично зупинили, вказали вулицю Куліша, де дійсно рух у цьому напрямку заборонений. Вважає дії працівника ВДАІ незаконними. Крім того, відповідач, виносячи постанову про порушення ним Правил дорожнього руху, не залучив у якості свідків осіб, які би могли бути очевидцями зазначеного факту, та не відібрав від них письмових пояснень.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 дала суду пояснення, аналогічні поясненням позивача, зокрема, пояснила, що коли транспортний засіб позивача був зупинений працівниками ДАІ, падав сильний дощ, а тому видимість була дуже поганою. Позивач, не знаючи місцевості користувався послугами навігатора, і коли був зупинений працівниками ДАІ, визнав свою вину та в протоколі написав, що через погану видимість не помітив заборонений знак, однак як потім вони переконалися, шо на ділянці дороги, де вони були фактично зупинені, такого знаку помітити не можна було, бо його там і немає.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а останній на неодноразові виклики в судове засідання не з"явився і не надіслав суду заяви, у якій би зазначив своє ставлення до заявленого позову та не представив суду доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у скоєнні даного правопорушення.
Єдиним доказом в справі про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КУпАП, є протокол ВСІ № 078801 від ЗО вересня 2010 року про вчинення позивачем адмінпорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, з якого видно, що він вчинив зазначене правопорушення, проте відповідно до ст. 251 КУпАП порушення повинно було фіксуватися за допомогою технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чого зроблено не було.
Викладене дає підстави вважати, що інспектором не вжито заходів дпя забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні ним Правил дорожнього руху України, а тому дії працівника ВДАІ щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., слід визнати неправомірними.
На підставі наведеною, керуючись ст. 9, 10, 11,12,17,18, 71, 86, 158 -162, 185-186 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 287, 288, 289 КУпАП, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Скасувати постанову серії ВС № 282615 від 30 вересня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.І ст 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4