Справа № 2а-10546/10/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 49960/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної митної служби України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

12.11.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 17.10.2010 року заступив на зміну інспектором сектору митного оформлення № 4 відділу митного оформлення № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці. Близько 00 год. 00 хв. до адміністративного приміщення ВМО № 6 зайшов т.в.о. начальника митного посту «Мостиська» ОСОБА_2 та почав безпідставно, у категоричній формі стверджувати, що він вживав алкогольні напої та перебуває у стані алкогольного сп'яніння, вимагав, щоб негайно пройти освідування у медичній установі на предмет вживання алкогольних напоїв. Зазначає, що він погодився пройти освідування в медичній установі, але після закінчення робочої зміни, оскільки у вказаний момент перебував на робочому місці, а ніяких офіційних розпоряджень керівництва про відсторонення від роботи не надходило. Після цього ОСОБА_2 було складено акт про відмову від проходження добровільного медичного огляду на предмет встановлення ознак сп'яніння чи вживання психотропних речовин. Вказує, що одразу після закінчення робочої зміни поїхав у Мостиську районну лікарню і добровільно пройшов освідування на предмет вживання алкогольних напоїв та здав необхідні аналізи. За результатами медичного освідування ознак сп'яніння у нього не виявлено. Не дивлячись на це, 18.10.2010 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із появою на роботі в нетверезому стані без отримання від нього належних пояснень, проведення службового розслідування, без врахування висновку освідування та його доповідної записки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідач безпідставно припинив його перебування на державній службі в митних органах України. Вказує, що його звільнення з роботи проведено в порушення вимог статей 46,142 КЗпП України, в даному випадку повинні були застосовуватись вимоги Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України». Наказом Державної митної служби України від 18 жовтня 2010 року №1971-К «Про звільнення», його було звільнено із займаної посади з 18.10.2010 року відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України у зв'язку із появою на роботі в нетверезому стані. Зазначає, що його звільнення є незаконним, оскільки у зв'язку із фактом появи на роботі в нетверезому стані відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України до нього повинні було застосовуватися положення Дисциплінарного статуту митної служби України щодо проведення службового розслідування, а воно не застосовувалось.

У ході апеляційного розгляду представник відповідача ОСОБА_3 надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що правомірно підтверджений факт появи на роботі позивача в нетверезому стані, який підтверджений шляхом складання акта в довільній формі, у якому зазначено всі зовнішні ознаки нетверезого стану позивача (різкий запах алкоголю, незв'язне мовлення, хитка хода, почервоніння обличчя та блиск в очах), оскільки позивач відмовився в добровільному порядку пройти медичний огляд на предмет встановлення стану алкогольного сп'яніння чи вживання психотропних речовин.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач працював інспектором сектору митного оформлення № 4 відділу митного оформлення № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

18.10.2010 року т.в.о. начальника митного поста «Мостиська» Львівської митниці ОСОБА_2 головним інспектором ВВБ Львівської митниці ОСОБА_4 начальником ВМО № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Марко 1. О., т.в.о. начальника СМО № 4 ВМО № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ОСОБА_5 складено ОСОБА_5 про те, що головний інспектор Юрків М. Л., старший інспектор Вишшщький О. Г., інспектор Гливінський В. В. 17.10.2010 року о 23 год. 50 хв. перебували на своїх робочих місцях в робочий час в нетверезому стані.

Нетверезий стан зазначених осіб підтверджувався різким запахом алкоголю, незв'язним мовленням, хитанням при ходьбі, почервонінням обличчя та блиском в очах.

Вказаним посадовим особам було запропоновано пройти медичний огляд па предмет встановлення стану алкогольного сп'яніння чи вживання психотропних речовин за направленням адміністрації та в супроводі працівників митного поста «Мостиська». однак зазначені особи від проходження медичного огляду відмовилися, що підтверджується ОСОБА_5 відмови від проходження добровільного медогляду на предмет встановлення ознак сп'яніння чи вживання психотропних речовин, складеним о 00 год. 50 хв. 18.10.2010 року.

18.10.2010 року керівництвом Львівської митниці складено подання № 29/31 -15077-Ь'Л І про звільнення відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпГІ України ОСОБА_1 перебування на роботі в нетверезому стані.

18.10.2010 року Державною митною службою України видано Наказ № 1971 -к «Про звільнення», у якому зазначено, що у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані. відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України звільнити ОСОБА_1 з 18.10.201І року із займаної посади.

19.10.2010 року Львівською митницею видано Наказ № 970-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України», яким оголошено наказ Державної митної служби України від 18.10.2010 року № 1971 -к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 18.10.2010 року відповідно до вимог п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані.

Відносини, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням з роботи в митних органах України, врегульовані законодавством України про працю, Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про Дисциплінарний статут митної служби України».

Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» (далі-Статут) визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п.2 Статуту за неправомірні рішення, дії або бездіяльність посадові особи митної служби несуть дисциплінарну, адміністративну або іншу відповідальність згідно із законами.

Відповідно до пункту 4 Статуту кожна посадова особа митної служби зобов'язана додержуватися Конституції України, Митного кодексу України, цього Статуту та інших законів України.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що п. 7 ст. 40 КЗпП України дає власникові право розірвати трудовий договір у разі появи працівника на роботі в нетверезому стані. Факт появи на роботі в нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, але й будь-якими іншими доказами. допустимими з точки зору законодавства, і такими, які відносяться до справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги висновок Мостиської клінічної центральної районної лікарні, медичного огляду позивача з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 18.10.2010 року, оскільки він був проведений пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише, крім іншого, у випадку появи на роботі к нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки позивача було правомірно відсторонено, а в подальшому і звільнено з роботи, тому, що він перебував на робочому місці в нетверезому, що підтверджується ОСОБА_5 від 18.10.2010 року, в якому позивач відмовився в добровільному порядку від проходження медичного огляду на предмет встановлення ознак спяніння чи вживання психотропної речовини.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року у справі №2а-10546/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 31.01.2012 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді С.П. Нос

ОСОБА_6