Справа № 2а-6501/08/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 р. Справа № 75271/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2009 року в справі за позовом Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за рахунок активів,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.12.2008 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу в сумі 106693,02 грн. за рахунок активів відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом по сплаті податку на додану вартість в сумі 36659,21 грн., пені за порушення термінів зовнішньоекономічної діяльності та за невиконання зобовязань та порушення вимог валютного законодавства в сумі 63238,46 грн., податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в розмірі 1334,61 грн. Вказує, що згідно акту позапланової документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань валютного регулювання та валютного контролю при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності №47/22-1/НОМЕР_1 від 26.01.2008 року, відповідачу були предявлені рішення про застосування фінансових санкцій №/1 від 01.02.2008 року на суму 57373,46 грн., №/1 від 01.02.2008 року на суму 5865,00 грн., №/1 від 03.03.2008 року на суму 57373,46 грн., №/1 від 03.03.2008 року на суму 5865,00 грн. Зазначає, що загальна сума податкового боргу відповідача на момент подачі позову перед бюджетом склала 106693,02 грн., протягом 2008 року відповідачем податковий борг добровільно не сплачувався.

Після позивачем подану до суду заяву про зміну позовних вимог та просить стягнути за рахунок активів з відповідача ПП ОСОБА_1 борг в сумі 100241.78 гривень.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2009 року в задоволені адміністративного позову Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідач згідно свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи, виданого Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 19.03.2003 року є приватним підприємцем. На підставі свідоцтва №66280756 відповідач зареєстрований як платник податку на додану вартість. Вказує, що за відповідачем рахується несплата податкового зобовязання по податку на додану вартість, яке виникло в результаті його фінансово-господарської діяльності. Зазначає, що відповідач зобовязаний був сплатити в бюджет протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку для подання відповідної податкової декларації або протягом 10 календарних днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення, але відповідачем не було виконано дану вимогу і не погашено узгоджені суми податкового зобовязання.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та достовірних доказів підтвердження податкової заборгованості по сплаті відповідачем податку на додану вартість в сумі 29921,00 грн. та не обгрунтував доводи, приведені в ході судового засідання.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 57373,46 грн. та штрафу 5865,00 грн. за порушення вимог законодавства України з питань валютного регулювання та валютного контролю при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності, позивачем при застосуванні штрафних санкцій на суму 57373,46 грн. було порушено вимоги ст. 4 Закону України « Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі-Закон №185/94-ВР) та нарахована пеня за несвоєчасне поступлення валютної виручки до відповідача, яка перевищує розмір, передбачений Законом № 185/94-ВР.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи № 20-П виданого 19.03.2003 р. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 є приватним підприємцем.

Згідно свідоцтва № 6620756 виданого ДПІ в м. Івано-Франківську відповідач є платником податку на додану вартість.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі-Закон №168/97-ВР), платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п. 1.7. п. 1 вказаного Закону, суму на яку платник податків має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначеного згідно з цим Законом, є податковим кредитом.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що позивач не надав суду належних та достовірних доказів підтвердження податкової заборгованості по сплаті відповідачем податку на додану вартість в сумі 29921,00 грн., а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми податкової заборгованості по сплаті податку на додану вартість в розмірі 29921,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до заяви відповідача від 23.01.2008 р. за вих. № 5581, 23.01.2008 р. було видано направлення № 00005008 на проведення перевірки, мета якої є дотримання вимог валютного законодавства України.

Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську було проведено позапланову документальну перевірку на підставі чого складено акт № 47/22-1/НОМЕР_1 від 26.01.2008 року, яким встановлено порушення ПП ОСОБА_1 терміни розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності та правильності декларування валютних цінностей, що знаходяться за межами України.

На підставі рішень № /1 від 01.02.2008 р. в сумі 57373,46 грн., № /1 від 01.02.2008 р. в сумі 5865 грн., № /1 від 03.03.2008 р. в сумі 57373,46 грн., № /1 від 03.03.2008 р. в сумі 5865 грн. до відповідача було застосовано штрафні санкції. Підставою для їх застосування став факт неповернення валютної виручки ПП ОСОБА_1 по контракту в строк, передбачений законодавством України. Також, відповідачем не було проведено декларування валютних цінностей, що незаконно знаходяться за межами України, станом на 01.10.2005 р., 01.01.2006 р., 01.04.2006 р., 01.07.2006 р., 01.10.2006 р., 01.01.2007 р., 01.04.2007 р., 01.07.2007 р., 01.10.2007 р. в сумі 4540,80 доларів США та застосовані штрафні санкції в сумі 5865 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та фірмою «INTERTRADE LLC» був укладений експортний контракт № 61 від 13.06.2005 р. на поставку деревини, загальна сума якого склала 4540,80 доларів США. Граничний строк поступлення валютної виручки по вказаному контракту - 18.09.2005 р. Однак, валютна виручка до відповідача не поступила.

Відповідно до додатку до контракту № 61 від 13.06.2005 р., згідно якого відповідач уступив право вимоги несплаченої вартості продукції по контракту та всі ризики і зобов'язання по сплаті штрафних санкцій, пов'язаних з неповерненням валютної виручки, посереднику в особі приватного підприємства «Прутець».

Статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР від 23.09.1994 р. встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованості, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної митної декларації) продукції, що експортується.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу не було повернуто валютну виручку по контракту № 61 від 13.06.2005 р. в сумі 4540,80 доларів США.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Згідно п. 5 Порядку проведення фінансової звітності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 р. № 419, термін подання річної звітності - не пізніше 20 лютого, квартальної - не пізніше 25 числа місяця наступного за звітнім кварталом.

Пунктом 2.7. Постанови Національного банку України № 49 від 08.02.2000 р. «Про затвердження Положення про валютний контроль», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 р. за № 209/4430 (в редакції чинній на момент застосування штрафних санкцій), передбачено, що невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки розрахунок штрафу, предявлений до суду, на підставі якого до відповідача застосовані штрафні санкції в сумі 5856.00 грн. згідно рішень № /1 від 01.02.2008 року, № /1 від 03.03.2008 року не відповідає вимогам Постанови Національного банку України № 49 від 08.02.2000 року.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2009 року у справі №2а-6501/08 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді С.П. Нос

ОСОБА_2