Справа № 2а-966/10/0870
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 серпня 2015 року 16год.40хв.
Справа № 2а-966/10/0870
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Дуляницької С.М., суддів Нечипуренко О.М., Шари І.В., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
відповідачів: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, ОСОБА_4 державної казначейської служби у м. Запоріжжі Запорізької області
про визнання протиправними дій, стягнення податку з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку, стягнення компенсації втраченої частини доходу, -
У лютому 2010 року ОСОБА_1 (далі по тексту постанови – ОСОБА_1, позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі по тексту ухвали – відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі по тексту ухвали – відповідач 2), Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України (далі по тексту ухвали – відповідач 3), в якому просила: стягнути з відповідача 2 на користь позивача недоплачену вихідну допомогу – суму прибуткового податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753 грн. 20 коп. та грошову компенсацію за санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 4176 грн. та зобов’язати відповідача 3 провести видатки з Державного бюджету передбачені Державній судовій адміністрації України на користь позивача.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2010 року позов задоволено частково: визнано дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області неправомірними, стягнуто з Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України грошову компенсацію на санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 1677 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2010 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті судове рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2014 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2010 скасовано в частині відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 20 січня 2015 року.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2015 позовна заява залишена без розгляду, однак, вказана ухвала скасована ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду, проголошеною в судовому засіданні 06.07.2015 залучено до участі у справі як відповідача ОСОБА_4 державної казначейської служби у м.Запоріжжі Запорізької області (відповідач 4).
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині неправомірного утримання податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги зазначає, що при звільненні у відставку в липні 2007 року отримала вихідну допомогу, з якої, всупереч вимогам діючого законодавства, було вирахувано податок з доходів фізичної особи в розмірі 7753,20 грн., про що свідчить довідка відповідача 1 від 10.08.2007 року. Вважає такі дії відповідача 1 протиправними, просить вказані кошти стягнути на її користь з місцевого бюджету. Окрім того позивач вказує, що за час затримки розрахунку з липня 2007 року по теперішній час гривня значно знецінилася, що є підставою для стягнення на користь позивача компенсації втраченої частини заробітку. Просить позов задовольнити повністю.
Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказала, що з вихідної допомоги, виплаченої в 2007 році позивачу, правомірно було утримано податок з доходів фізичних осіб, оскільки це відповідало вимогам Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", який був чинним на дату виплати позивачу вихідної допомоги. Представник відповідача 1 також вказала, що оскільки вихідна допомога має разовий характер, то затримка у виплаті такої допомоги не підпадає під дію Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв’язку з порушенням строків їх виплати". Просить у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача 4 в судовому засіданні пояснила, що якщо буде рішення суду про стягнення на користь позивача коштів, таке рішення буде виконано управлінням Держказначейства.
Від відповідачів 2 та 3 письмові заперечення не надійшли. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.205, 206).
Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача 1 та 4, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену в ухвалі від 03.12.2014, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково. При цьому суд врахував таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 по 16 квітня 2007 року працювала на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області та була звільнена у відставку.
Відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 14 січня 2015 року № 08-03/319/21 у липні 2007 року з вихідної допомоги позивача було утримано 7753,20 грн. податку з доходів фізичних осіб, який перерахований до місцевого бюджету Орджонікідзевського району м.Запоріжжя (а.с.117).
Не погоджуючись з таким утриманням позивач звернулася до суду.
Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про статус суддів", чинного на час виникнення спірних правовідносин, судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за ко жен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заро бітку.
Згідно з підпунктом "д" пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", чинного на час виникнення спірних правовідносин, дохід із джерелом його походження з України – це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця.
Пунктом 1.1 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб2 визначено, що для цілей цього Закону під терміном "заробітна плата" розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Відповідно до підпункту 22.2 статті 22 зазначеного Закону у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізич них осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.
Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації): сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів та надання соціальних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи допомогу по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримуються платником податку відповідно з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із законом.
Оскільки вихідна допомога судді, який пішов у відставку, має разовий характер та відноситься до державної матеріальної допомоги, утримання з позивача прибуткового податку є неправомірним та суперечить положенням закону.
Вихідна допомога судді в разі виходу його у відставку є видом соціальної допомоги в розумінні Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", тому не підлягає оподаткуванню. При цьому, у правовідносинах щодо оподаткування вихідної допомоги судді, який пішов у відставку, з огляду на правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), спеціальною нормою є положення статті 43 Закон України "Про статус суддів", яка виключає можливість оподаткування вихідної допомоги.
А відтак, дії відповідача 1 щодо утримання із суми вихідної допомоги судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753,20 грн. є протиправними, вказану суму слід стягнути на користь позивача з місцевого бюджету Оржонікідзевського району м.Запоріжжя.
Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв’язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
З наведеного вбачається, що на грошові доходи, які мають разовий характер, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, не нараховується. Вихідна допомога при виході судді у відставку має разовий характер, а відтак вимога позивача про стягнення на її користь компенсації до задоволення не підлягає.
З огляду на зазначене, позовні вимоги слід задовольнити частково.
Зважаючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, доказів понесення інших витрат суду не надано, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 163-165 Кодексу адміністративного судочинства України,
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо утримання із суми вихідної допомоги судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753,20 грн. (сім тисяч сімсот п'ятдесят три гривні 20 коп.).
Стягнути з місцевого бюджету Оржонікідзевського району м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку в розмірі 7753,20 грн. (сім тисяч сімсот п'ятдесят три гривні 20 коп.).
В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Головуючий суддя С.М.Дуляницька
Судді О.М.Нечипуренко