Справа № 22-а-20722/11
Суддя: Соколан Н.О.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.1 ( 3 ) Доповідач Соколан Н. О.
П О С ТА Н О В А

Іменем України

26 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (надалі УПФУ) про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни, посилаючись на те, що їй, як дитині війни, у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідачем з 2006 року по 2009 рік не виплачувалась щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Просила суд поновити їй процеуальний строк для звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати щомісячної допомоги до пенсії за віком в ромірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2009 року, зобовязати нарахувати та виплатити їй заборгованість по зазначеним виплатам у розмірі 2865 грн. 65 коп.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2010 року позов ОСОБА_1 до УПФУ про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність УПФУ щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії неправомірними в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 лютого 2009 року, виходячи з встановленого відповідного законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязано УПФУ здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як «дитині війни» з 01 лютого 2009 року відповідно до вимог ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично отриманих сум.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни після відновлення Рішенням Конституційного Суду України дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в попередній редакції, неможливість застосування показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин, правомірність його дій відносно виплати допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у відповідності до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту незаконної бездіяльності відповідача відносно виконання приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 01.02.2009 року, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, й з обовязку відповідача у звязку з цим здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вищевказаного Закону та виплатити відповідні суми на її користь.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Зазначені зміни набрали чинності з 01 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 році не змінювався і її дія не призупинялася, а розмір підвищення відповідачем не коригувався.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, та враховуючи те, що в період з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року відповідач здійснював підвищення до пенсії позивача тільки у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, дійшов вірного висновку про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, встановленого чинним законодавством на кожний бюджетний рік, зокрема ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік».

У звязку з цим доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку обчислення підвищення до пенсії дітям війни, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Безпідставними вважає колегія суддів й доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо правомірності його дій стосовно нарахування та виплати соціальної допомоги в розмірі, визначеному п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530, з огляду на те, що вказаний нормативний акт суперечить діючим положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Спростовуються матеріалами справи й висновками суду доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального права в частині дослідження доказів щодо пропущення позивачем процесуального строку звернення до суду з позовом.

Однак, приймаючи постанову, суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог та не визначив початкову та кінцеву дату здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії позивачу як дитині війни у 2009 році, що суперечить нормам КАС України, які передбачають можливість оскарження лише вчинених протиправних дій чи допущеної бездіяльності.

За таких обставин, колегія суддів, вважає необхідним змінити постанову суду, вказавши кінцеву дату визнання протиправною бездіяльності відповідача та його зобовязання провести перерахунок та виплату доплати до пенсії позивачу у 2009 році, а саме: з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В іншій частині постанова суду відповідає вимогам процесуального та матеріального закону і не оскаржена, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О СТ А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 червня 2010 змінити.

Викласти абзац другий та третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії неправомірними в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, виходячи з встановленого відповідного законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії як «дитині війни» з 01 лютого 2009 року відповідно до вимог ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично отриманих сум».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: