Справа № 22-а-1508/11
Суддя: Стрелець Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1508/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22а-1508/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 доУправління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про поновленняпропущеного строку для звернення до адміністративного суду, про визнання бездіяльності протиправною, про спонукання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є «дитиною війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 року має право одержувати пенсію, яка повинна бути підвищена на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що виплати пенсії проведені відповідачем у меншому, ніж передбачено вищевказаним Законом розмірі, позивачка просила суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплати у повному обсязі надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.06.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по теперішній час, та зобов'язати відповідача сплатити надбавки до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по теперішній час у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та зобов'язати відповідача виплачувати пенсію з урахуванням підвищення на 30 % від мінімальної пенсії за віком як «дитині війни» з дня винесення судового рішення у справі і на майбутній час.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2009 року Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в частині не призначення, не донарахування та не виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у липні-грудні 2007 року.

Визнано незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в частині не призначення, не донарахування та не виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 01 вересня 2009 року включно, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у травні-грудні 2008 року, у січні-серпні 2009 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у липні-грудні 2007 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 01 вересня 2009 року включно, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у травні-грудні 2008 року, у січні-серпні 2009 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові втрати в розмірі 3,40 грн. присуджено на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з Державного бюджету України.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України від 18.11.2004 року №2195-ІV "Про соціальний захист дітей війни" (далі Закон №2195-ІV) має статус "дитини війни", а тому згідно зі ст.6 цього Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни, пенсії Дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено на 2006 рік згідно з п. 17 т. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік". Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" п. 17 ст. 77 був виключений, встановлено поетапне запровадження пільг дітям війни, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Водночас такий порядок у 2006 році не було визначено.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу підвищення до пенсії за 2006 рік.

Дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була призупинена п.12 статті 71 і ст.111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 9 липня 2007 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо призупинення дії положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнані неконституційними.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп було визнано неконституційним положення п.41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було внесено зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є підзаконним нормативним актом, який не може вносити зміни до Закону, тому відповідач неправомірно керувався цією постановою при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу у 2008 році.

Судом не можуть бути враховані доводи відповідача про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком", про яке йдеться в ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується "дітей війни" відповідно до ст.6 Закону. Положення ст.28 Закону України "Про загальнодержавне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Законами України "Про Державний бюджет на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був встановлений відповідно: з 01.01.2007 рік 380 грн., з 01.04.2007 року 406 грн., з 01.10.2007 року 411 грн., з 01.01.2008 року - 470 грн., з 01.04.2008 року - 481 грн., з 01.07.2008 року - 482 грн., з 01.10.2008 року - 498 грн.

Таким чином, після прийняття зазначених рішень Конституційним Судом України відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу та виплати у розмірах, передбачених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у запереченнях на адміністративний позов відповідач посилався на ст.100 КАС України, яка передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції, що строк звернення з адміністративним позовом до суду пропущено позивачем з поважних причин.

Отже, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 01.09.2009 року.

Встановлено, що Управління з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 01.09.2009 року відповідне підвищення пенсії позивачу як "дитині війни" не здійснило.

Доводи відповідача про відсутність порядку перерахунку зазначеного підвищення пенсії та відповідного фінансування не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки на органи Пенсійного фонду України покладено обовязок по нарахуванню та виплати пенсії згідно з законом, в тому числі з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Разом з запереченнями на позовну заяву відповідач не надав копії розпоряджень про перерахунок пенсії позивачу за 2007, 2008, 2009 роки та не оспорював виплачені ним позивачу за цей період суми, а тому розрахунок недоплати повинен зробити сам відповідач згідно з його компетенцією.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 доУправління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про поновленняпропущеного строку для звернення до адміністративного суду, про визнання бездіяльності протиправною, про спонукання до вчинення певних дій залишитибез змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: