Справа № 826/4310/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4310/15 Головуючий у 1-й інстанції:Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі Ковтун І.Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Укрстальконструкція", Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Укрстальконструкція" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Укрстальконструкція" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 15 жовтня 2015 року № 07. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач і відповідач звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ «Укрстальконструкція» з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складений акт від 13 червня 2014 року № 515/26-55-22-07/01412868 (надалі - Акт перевірки № 515/26-55-22-07/01412868).

Згідно висновків даного акта за результатами проведення документальної перевірки перевіряючими встановлені порушення товариством норм п. 138.1, п. 138.2, п. 138.5 і пп. 138.10.2 п. 138.10 статті 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, а саме: завищення задекларованого платником податку показника у рядку 06. Декларації «Інші витрати» на суму 466 321 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2012 рік на 97 928 грн.; п. 198.6 статті 198 і пп. «е» п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження підприємством податку на додану вартість на загальну суму 602 697 грн.

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві підставі акта перевірки № 515/26-55-22-07/01412868 прийняла податкові повідомлення-рішення від 02 липня 2014 року за № 7 і № 7, якими визначило ПрАТ «Укрстальконструкція» до сплати суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 753 372 грн. та з податку на прибуток з у розмірі 122 410 грн.

Однак, за наслідками розгляду Головним управлінням Міндоходів у м. Києві в порядку статті 56 Податкового кодексу України первинної скарги ПрАТ «Укрстальконструкція» на вказані податкові повідомлення-рішення від 02 липня 2014 року було прийнято рішення від 05 вересня 2014 року № 8368/10/26-15-10-06-15 про результати розгляду первинної скарги, яким такі податкові повідомлення-рішення № 7 і № 7 скасовані та зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві провести документальну позапланову перевірку ПрАТ «Укрстальконструкція» з питань, порушених у скарзі директора цього підприємства.

У зв'язку з наведеним ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Укрстальконструкція», згідно завдання ГУ Міндоходів у м. Києві № 14000/7/26-15-10-06-12 від 05 вересня 2014 року «рішення про результати розгляду первинної скарги», з питань, що стали предметом оскарження, а саме: заниження податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року, що відображено в акті документальної планової виїзної перевірки № 515/26-55-22-07/01412868 від 13 червня 2014 року. Результати проведення такої документальної позапланової виїзної перевірки оформлені актом від 03 жовтня 2014 року № 910/26-55-22-07/01412868.

Вказаним актом викладено аналогічні висновки контролюючого органу про заниження позивачем, в порушення норм п. 198.6 статті 198, пп. «е» п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету, на загальну суму 602 697 грн. (в тому числі за звітний період жовтень 2012 року на 245 410 грн., за січень 2013 року на 90 052 грн., за лютий 2013 року на 119 400 грн., за квітень 2013 року на 17 351 грн. та за липень 2013 року на 130 484 грн.), та заниження податку на прибуток за 2012 рік на суму коштів 97 928 грн., в порушення норм п. 138.1, п. 138.2, п. 138.5 і пп. 138.10.2 п. 138.10 статті 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України

На підставі складеного акту перевірки, 15 жовтня 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення за № 07, яким визначило ПрАТ «Укрстальконструкція» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 753 372 грн., в т.ч. 602 697 грн. за основним платежем, 150 675 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи); за № 07, яким визначило ПрАТ «Укрстальконструкція» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 122 410 грн., в т.ч. 97 928 грн. за основним платежем, 24 482 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень від 15 жовтня 2014 року, позивачем були отримані рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19 грудня 2014 року № 2733/10/26-15-10-05-15 та Державної фіскальної служби України від 18 лютого 2015 року № 3202/6/99-99-10-01-04-25, винесених за результатами розгляду первинної та повторної скарг позивача, у відповідності до змісту яких податкові повідомлення-рішення від 15 жовтня 2014 року № 07 і № 07 залишені без змін.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся податковим органом, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Затишне». Позивачем було укладено із зазначеним контрагентом письмовий договір поставки продукції від 04 липня 2012 року за № 23/12-06. Предметом поставки є такий товар як «металопродукція». За умовами п. 1.2 цього Договору ціна, кількість і номенклатура товару, що поставляється за даним Договором, зазначаються у специфікаціях, які являються невід'ємною частиною цього Договору.

Суми податку на додану вартість, сплачені позивачем по взаємовідносинах з зазначеними контрагентами, були включені ним до сум податкового кредиту за відповідні звітні періоди.

Згідно зі статтею 200 ПК України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 статті 14 ПК України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до п. 138.2 статті 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом першої інстанції встановлено, що з тексту акта перевірки № 910/26-55-22-07/01412868 та податкової декларації ПрАТ «Укрстальконструкція» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік вбачається, що за результатами господарської діяльності в 2012 році позивач задекларував показник витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (ряд. 04 Декларації) в сумі 260 578 284 грн., в тому числі в ряд. 06. «Адміністративні витрати» суму витрат у розмірі 10 113 703 грн.

Під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Укрстальконструкція» перевіряючий звірив дані бухгалтерського обліку за 3-ий та 4-ий квартали 2012 року, відображеного за кореспонденцію рахунків бухгалтерського обліку 79 «Фінансові результати» і 92 «Адміністративні витрати» із задекларованим платником податку показником адміністративних витрат в ряд. 06.1 Декларації за 2012 рік. За наслідками звірення таких даних в акті перевірки було зафіксовано відхилення на суму 466 321 грн. за період 4-ий квартал 2012 року (тобто, різниця суми коштів, що не відповідає даним відображеним в бухгалтерському обліку - даним кореспонденції рахунків 79 Дт і 92 Кт).

Позивач зазначив, що сума понесених товариством витрат у розмірі 533 474,43 грн., що була відображена в податкову обліку на кінець 2012 року та не відображена в бухгалтерському обліку в 4-му кварталі 2012 року (дані рахунку 92 «Адміністративні витрати»), складається з витрат на нарахування та оплату відпусток працівникам підприємства (в загальній сумі 399 385,09 грн.) та витрат на єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахований у зв'язку з виплатами компенсацій за невикористану щорічну відпустку, (в загальній сумі 134 089,34 грн.).

За даними бухгалтерського обліку за 2012 рік (тобто, за даними звіту про фінансові результати підприємства за 2012 рік, що складається у відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 року № 87, та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 року № 87), ПрАТ «Укрстальконструкція» було задекларовано адміністративні витрати у розмірі 10 426 тис. грн. (що складаються в тому числі із суми нарахувань до резервного фонду відпусток робітників підприємства), а в податковому обліку - 10 113 тис. грн. Наявність різниці між розміром витрат, що відображені бухгалтерському та податковому обліках пояснюється визначеними правилами обліку витрат на створення резерву відпусток на підприємстві та використання такого резерву (нарахування виплат з нього).

Так, у відповідності до положень п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 26 «Виплати працівникам», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 жовтня 2003 року № 601, і п. 13 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20, на підприємство покладений обов'язок по створенню резерву витрат на оплату чергових відпусток її найманих працівників (при цьому до цього ж резерву включаються: суми виплат за невідпрацьований час працівників, суми, покликані фінансувати витрати на сплату єдиного соціального внеску із суми відпусткових майбутніх звітних періодів).

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291, для узагальнення інформації про рух коштів, які резервуються для забезпечення майбутніх витрат і платежів та включення їх до витрат поточного періоду, призначено рахунок 47 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів». Облік руху і залишків коштів на оплату чергових відпусток працівникам ведеться на субрахунку 471 «Забезпечення виплат відпусток». За кредитом субрахунку 471 відображається нарахування резерву відпусток, а за дебетом - його використання (тобто оплата фактично наданих працівникам відпусток протягом року, а також витрат на сплату ЄСВ з суми таких відпусткових).

Отже, зазначені норми дозволяють відображати створений (нарахований) резерв відпусток у складі витрат. Водночас, відпускні, нараховані за рахунок резерву, відносяться до витрат підприємства, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, згідно з п. 142.1. ПК України, як витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах із платником податку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно встановив відсутність в них відомостей про здійснення перевіряючими аналізу даних рахунку бухгалтерського обліку 47 «Забезпечення майбутніх витрат і платежів» та, зокрема, даних субрахунку 471 «Забезпечення виплат відпусток», дослідження та перевірку безпосередньо первинних документів (наприклад, розрахунково-платіжних відомостей, тощо), організаційно-розпорядчих та інших документів, що були підставами для формування показника ряд. 070 «Адміністративні витрати» звіту ПрАТ «Укрстальконструкція» про фінансові результати за 2012 рік та відповідно даних ряд. 06.1 Декларації за 2012 рік.

Тобто, відповідачем не було здійснено детального аналізу первинних та інших документів, наданих позивачем до перевірки та не вжито достатніх заходів по витребуванню всіх необхідних для проведення перевірки документів, а тому необґрунтованим вбачається висновок про завищення підприємством за 2012 рік показника валових витрат на суму 466 321 грн. та, відповідно, визначення позивачу до сплати податку на прибуток приватних підприємств в сумі 97 928 грн.

Як зазначалося вище, між позивачем (покупцем) та ТОВ «Затишне» був укладений договір поставки продукції від 04 липня 2012 року за № 23/12-06. Предметом поставки є такий товар як «металопродукція». За умовами п. 1.2 цього Договору ціна, кількість і номенклатура товару, що поставляється за даним Договором, зазначаються у специфікаціях, які являються невід'ємною частиною цього Договору.

За результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки в акті № 910/26-55-22-07/01412868 були сформовані висновки про заниження позивачем податку на додану вартість у сумі 602 697 грн. (в т.ч. за звітні періоди жовтень 2012 року, січень, лютий, квітень і липень 2013 року) та визначена до сплати сума грошового зобов'язання з названого податку у розмірі 753 372 грн. згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення № 07.

Підставою для такого донарахування ПрАТ «Укрстальконструкцій» вказаної суми грошового зобов'язання стало виявлення контролюючим органом під час перевірки названого підприємства відсутності у податкових накладних, виписаних ТОВ «Затишне», розписаної номенклатури товарів, відомостей про кількість та ціну за кожен вид товару (продукції).

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

ПК України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно пункту 201.8 статті 201 ПК України - право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а саме: на момент оформлення спірних у даній справі податкових накладних Наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року № 1379 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1333/20071 та втратив чинність 01 березня 2014 року.

Так, зокрема, п. 12 цього Порядку встановлено, що до розділу I податкової накладної вносяться дані у розрізі номенклатури постачання товарів/послуг, а саме:

12.1 у графу 2 - дата виникнення податкового зобов'язання у продавця, тобто здійснення будь-якої з подій, що сталася раніше, відповідно до вимог пункту 187.1 статті 187 розділу V Кодексу;

12.2 у графу 3 - номенклатура товарів/послуг продавця. При цьому у разі перевищення кількості найменувань поставлених товарів/послуг над кількістю рядків, відведених для їх розміщення у бланку податкової накладної, такий бланк доповнюється необхідною кількістю рядків;

12.3 у графу 4 - код товару згідно з УКТ ЗЕД.

12.4 у графу 5 - одиниця виміру товарів/послуг - грн, шт., кг, м, см, м куб., см куб., л тощо;

12.5 у графу 6 - кількість (об'єм, обсяг) постачання товарів/послуг. У разі якщо послуги не мають таких показників, а вимірюються лише у вартісному вираженні, у графі 6 указується: «послуга/проценти тощо»;

12.6 у графу 7 - ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування податку на додану вартість;

12.7 у графу 8 - база оподаткування товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за основною ставкою - 20 відсотків (з 01.01.2014 - 17 відсотків);

12.8 у графу 9 - база оподаткування при здійсненні операцій на митній території України з постачання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за нульовою ставкою (згідно з Кодексом);

12.9 у графу 10 - база оподаткування при здійсненні експортних операцій, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість за нульовою ставкою (підпункт 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 розділу V Кодексу);

12.10 у графу 11 - база оподаткування товарів/послуг, які звільнені від оподаткування відповідно до статті 197 розділу V та підрозділу 2 розділу XX Кодексу;

12.11 у графу 12 - загальна сума коштів, що підлягає сплаті.

Положеннями п. 6.3 Порядку визначено, що порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи специфікацій № 3 від 09 серпня 2012 року, Постачальник поставляє, а Покупець приймає матеріальні ресурси в обсязі 209,426 тон вартістю 1 472 459,49 грн. (в тому числі 7 030,93 грн. за 1 тону), № 4 від 24 вересня 2012 року - матеріальні ресурси в обсязі 75,248 тон вартістю 540 310,68 грн. (в тому числі 7 180,40 грн. за 1 тону), № 5 від 12 листопада 2012 року - матеріальні ресурси в обсязі 66,803 тон вартістю 458 968,65 грн. (в тому числі 6 870,48 грн. за 1 тону), № 6 від 12 листопада 2012 року - матеріальні ресурси в обсязі 39,339 тон вартістю 257 430,75 грн. (в тому числі 5 453,255 грн. за 1 тону), № 7 від 08 квітня 2013 року - матеріальні ресурси в обсязі 18,928 тон вартістю 104 104 грн. (в тому числі 5 500 грн. за 1 тону), № 8 від 22 липня 2013 року - матеріальні ресурси загальною вартістю 782 901,98 грн. (в т.ч. в обсязі 77,917 тон вартістю 405 168,40 грн., в обсязі 36,700 тон вартістю 289 930 грн., в обсязі 15,513 тон вартістю 87 803,58 грн.).

Разом з тим, в доданих до цих специфікацій відомостях відвантажувальних елементів, датованих 09 серпня 2012 року, 24 вересня 2012 року, 12 листопада 2012 року, 08 квітня 2013 року, 22 липня 2013 року, наведені відомості про номенклатуру товарів із зазначенням найменування конкретної металопродукції та відповідно марки сталі і ваги кожної конкретної металопродукції (наприклад: «материальные ресурсы, в т.ч.: балка 45 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 17,020), балка 30 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 0,884), лист 20 (марка стали - 09Г2С-12, вес, т - 48,830), лист 20 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 71,651), лист 20 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 7,974), лист 18 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 1,364), лист 16 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 55,620), лист 14 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 2,704), лист 12 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 1,047), лист 8 (марка стали - ст3nс5, вес, т - 2,332)).

При цьому, визначення терміну «матеріальні ресурси» міститься у п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» від 01 серпня 2005 року № 668, відповідно до якого під вказаним поняттям мається на увазі сировина, будівельні та пально-мастильні матеріали, енергія всіх видів, конструкції, вироби, устаткування (тобто збірне поняття).

За результатами поставки товарів за договором поставки від 04 липня 2012 року № 23/12-06 ТОВ «Затишне» виписало на користь ПрАТ «Укрстальконструкція» податкові накладені № 3 від 13 серпня 2012 року, № 8 від 03 жовтня 2012 року, № 19 від 16 листопада 2012 року, № 23 від 19 листопада 2012 року, № 26 від 20 листопада 2012 року, № 5 від 08 квітня 2013 року (з урахуванням проведеного коригування згідно розрахунку № 1 від 10 квітня 2013 року коригування кількісних і вартісних показників до зазначеної податкової накладної), № 7 від 22 липня 2013 року.

Таким чином, порушенням порядку заповнення податкової накладної вважатиметься перш за все відсутність у податковій накладній хоча б одного показника, який є обов'язковим реквізитом податкової накладної (перераховані у підпунктах «а» - «і» пункту 201.1 статті 201 розділу V Кодексу), а також невідповідність показників, зазначених у податковій накладній, умовам поставки (ціна, вартість, номенклатура, кількість товару тощо).

Дані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2014 року № К/800/65315/13.

Проаналізувавши зміст податкових накладних на загальну суму ПДВ 602 695,91 грн., суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про невідповідність показників зазначених у таких податкових накладних (номенклатура, кількість, ціна постачання, обсяг постачання) умовам поставки (предмет поставки - металопродукція за визначеним у специфікаціях асортиментом), а тому правомірним є висновок акту перевірки № 910/26-55-22-07/01412868 про відсутність у позивача правових підстав для віднесення до складу податкового кредиту за перевіряємий період суму податку на додану вартість у розмірі 602 697 грн. за рахунок податкових накладних, що виписані ТОВ «Затишне» (за наведеним вище по тексту судового рішення переліком).

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову частково.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Укрстальконструкція", Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.