Справа № 2а/463/137/13
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 р. Справа № 876/15603/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Волошин М.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 06.11.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова, Державної казначейської служби у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум до пенсії,

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 14.10.2009року звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду справи доповнив, та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пільгової пенсії із зарахуванням трудового стажу у подвійному розмірі роботи на посадах лікаря-інтерна Житомирської обласної психіатричної лікарні з 01.08.1971р. по 21.06.1972р., лікаря-психіатра психіатричного кабінету Попільнянської центральної районної лікарні з 10.07.1972р. по 28.01.1974р., дільничного лікаря-психіатра психіатричного кабінету поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні з 01.02.1974р. по 01.01.1992р., завідувача психоневрологічним відділенням поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні з 01.01.1992р. по 01.11.1992р., лікаря-психіатра станції швидкої медичної допомоги м. Львова з 16.11.1992р. до 15.03.1993р., провести йому перерахунок пенсії з врахуванням подвійного стажу роботи на вказаних вище посадах та виплату недоплаченої частини пенсії за період, починаючи з листопада 2006р., стягнувши із відповідачів на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн. у зв'язку з неправомірними діями органів пенсійного фонду України.

Позов мотивує тим, що з 20.07.2007р. йому було призначено пенсію за віком з врахуванням подвійного стажу роботи на вищезазначених посадах. Однак, починаючи з 03.11.2006р., йому було проведено перерахунок пенсії без врахування подвійного стажу роботи на вищезазначених посадах. На його звернення постом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова від 05.05.2007р. йому було відмовлено у врахуванні подвійного стажу роботи на вищезазначених посадах та перерахунку пенсії. У зв'язку з цим 14.10.2009р. він змушений був звернутися до суду із вказаним позовом.

Оскаржуваною постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06.11.2013 року позовну заяву задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідачі просять зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує належним відповідачем у справі є Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова, на обліку в якому перебуває позивач, а правових підстав для задоволення позову не вбачають, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того, стаж роботи позивача на посадах лікаря-психіатра в районних лікарнях (поліклініці) зарахувати в подвійному розмірі немає підстав, оскільки право на пільгове обчислення стажу мають медичні працівники, зокрема психіатричних кабінетів. При цьому відділення та кабінети повинні бути структурними підрозділами багатопрофільних лікарняних закладів. Робота в складі поліклінічного відділення не дає права на зарахування стажу в подвійному розмірі. Так як позивачка до 15.03.1993р. працював в штаті лікарень (поліклініки), а не в психіатричному кабінеті, то в задоволенні його позову слід відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що працював лікарем-психіатром, в тому числі у психіатричному кабінеті поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні, оскільки в кожній центральній районній лікарні є такий кабінет. Та обставина, що штатний розпис лікарні не був приведений у відповідність до діючих нормативних актів, щодо зарахування пільгового стажу при призначенні пенсії, не давала підстави відповідачу робити висновок про відсутність в Бердичівській ЦРЛ психіатричного кабінету. Крім того, працюючи на посадах лікаря-психіатра, позивач надавав психіатричну допомогу: обстежував стан психічного здоров'я, проводив прийом хворих, встановлював їм діагноз та проводив лікування, а Закон України «Про психіатричну допомогу» вказує, що психіатричний заклад - це заклад, діяльність якого пов'язана з наданням психіатричної допомоги та не містить вимог щодо якоїсь конкретної організаційної форми такого закладу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що підтверджується відповідними розпорядженнями Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова, позивачу ОСОБА_1 з 20.07.2003р. було призначено пенсію за віком з врахуванням подвійного стажу роботи на посадах, з приводу врахування стажу роботи на яких заявлено позов. Однак, починаючи з 03.11.2006р., йому було проведено перерахунок пенсії без врахування подвійного стажу роботи на вищезазначених посадах. На його звернення листом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова від 05.05.2007р. йому було відмовлено у врахуванні подвійного стажу роботи на вищезазначених посадах та перерахунку пенсії. Із даним позовом з приводу оскарження вказаних вище рішень та дій органу пенсійного фонду позивач звернувся 14.10.2009р.

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах схорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів схорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення, тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до абзацу 4 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» поняття психіатричної допомоги становить комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади.

Пунктом 2 Інструкції «Про проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.2002 року № 12, передбачено, що обов'язковий попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров'я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

У ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється КМ України, який і затвердив постановою від 12 серпня 1993 р. № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до положень, які містяться в п. 3 та п.20 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 р. № 637, зі змінами, внесеними Постановою КМ України № 920 від 05.07.2006 року, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

З трудової книжки позивача, відомості якої підтверджуються посвідченням № 220 від 01.08.1971р. лікаря-інтерна Житомирської обласної психіатричної лікарні, довідкою Попільнянської центральної районної лікарні від 16.04.2007р. № 359, довідкою Бердичівської центральної міської лікарні від 11.05.2006р. № 226, вбачається, що позивач працював на посадах лікаря-інтерна Житомирської обласної психіатричної лікарні з 01.08.1971р. по 21.06.1972р., лікаря-психіатра психіатричного кабінету Попільнянської центральної районної лікарні з 10.07.1972р. по 28.01.1974р., дільничного лікаря-психіатра психіатричного кабінету поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні з 01.02.1974р. по 01.01.1992р., завідувача психоневрологічним відділенням поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні з 01.01.1992р. по 01.11.1992р., лікаря-психіатра станції швидкої медичної допомоги м. Львова з 16.11.1992р. до 15.03.1993р. Всі записи у трудовій книжці виконано відповідно до вимог щодо заповнення трудових книжок, засвідчені підписами головного лікаря та скріплені печаткою. Крім того, довідкою Бердичівської центральної міської лікарні від 12.12.2007р. № 2099 підтверджується, що позивач за місцем праці надавав медичну допомогу хворим у психіатричному кабінеті міської поліклініки для дорослих.

Так, як в трудовій книжці, яка оформлена належним чином у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, є відповідні записи, які підтверджують трудовий стаж позивача на посадах лікаря-психіатра, а тому доводи відповідача в листі від 15.05.2007р. № 42/л- 05 щодо відмови в зарахуванні стажу роботи на посадах лікаря-психіатра у подвійному розмірі на те, що записами в трудовій книжці не підтверджується робота в психіатричних закладах (психіатричних кабінетах), є необґрунтованими. Судом встановлено, що позивач працював лікарем-психіатром, в тому числі у психіатричному кабінеті поліклініки для дорослих Бердичівської центральної міської лікарні, оскільки в кожній центральній районній лікарні є такий кабінет. Та обставина, що штатний розпис лікарні не був приведений у відповідність до діючих нормативних актів, щодо зарахування пільгового стажу при призначенні пенсії, не давала підстави відповідачу робити висновок про відсутність в Бердичівській ЦРЛ психіатричного кабінету. Крім того, працюючи на посадах лікаря-психіатра, позивач надавав психіатричну допомогу: обстежував стан психічного здоров'я, проводив прийом хворих, встановлював їм діагноз та проводив лікування, а Закон України «Про психіатричну допомогу» вказує, що психіатричний заклад - це заклад, діяльність якого пов'язана з наданням психіатричної допомоги та не містить вимог щодо якоїсь конкретної організаційної форми такого закладу. 3а таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач при застосуванні ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необґрунтовано відмовив позивачу в зарахуванні подвійного стажу до стажу його роботи на посадах лікаря-психіатра. Враховуюча вищенаведене, суд вважає, що позивач має право на зарахування до стажу в подвійному розмірі часу його роботи на зазначених вище посадах, оскільки таке передбачено законом, у зв'язку з чим відповідача слід також зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 15.10.2008р. (в межах річного строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України в ред. Закону України від 06.07.2005р.), з урахуванням виплачених сум.

В решті вимог про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2006р. по 14.10.2008р. включно слід відмовити на підставі ст. 100 КАС України (в ред. Закону України від 06.07.2005р.) у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивачем документально не підтверджено існування обставин, які були б підставою для його поновлення. Крім того, висновки суду у цій частині ґрунтуються також на висновках, викладених в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2011р., залишеної без змін ухвалою ВАС України від 11.04.2013р., якими було скасовано ухвалу суду від 07.02.2011р. про залишення без розгляду в цілому позову ОСОБА_1 внаслідок пропуску строку звернення до суду.

В решті вимог до ГУ ПФУ у Львівській області, а також до Державної казначейської служби у Львівській області в частині відшкодування моральної шкоди в позові слід відмовити у зв'язку з його безпідставністю, так як належним відповідачем у справі є Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова, на обліку в якому перебуває позивач, а правових підстав для відшкодування моральної шкоди судом не встановлено, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння такої, не обґрунтовано, в чому виразилась спричинена йому моральна шкода та не обґрунтовано розміру грошового еквіваленту її відшкодування.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд , -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова - залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 06.11.2013 року у справі № 2а/463/137/13 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар