Справа № 826/14653/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року № 826/14653/15

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва
до Публічного акціонерного товариства "Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів " РІАП"
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства "Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів "РІАП" у розмірі 4 914, 54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на Закон України "Про наукову і науково-технічну діяльність", Постанову Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи" та зазначає, Публічне акціонерне товариство "Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів "РІАП" має заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій, призначених відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року в розмірі 4 914, 54 грн.

Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що не здійснював наукової діяльності, що також встановлено судовим рішенням, а довідка, надана громадянином ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду та на підставі якої йому призначено наукову пенсію, відповідачем не видавалась, а по факту підробки зазначеного документа останній звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Також відповідач зазначив про неодноразові звернення позивача з аналогічними позовами до суду, за результатами розгляду яких винесені рішення про відмову в їх задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Публічне акціонерне товариство "Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів "РІАП" (ідентифікаційний код: 05761293) є юридичною особою та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва.

Статтею 24 Закону України від 13.12.1991 № 1977-ХІІ "Про наукову і науково-технічну діяльність" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1977-ХІІ) встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 (далі - Порядок), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації (пункт 3 Порядку).

Згідно пункту 5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

При цьому, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством (пункт 8 Порядку).

Згідно повідомлень Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва Публічне акціонерне товариство "Київський завод реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів "РІАП" повинно відшкодувати кошти на виплату різниці між сумами пенсій за квітень 2015 року в розмірі 2 457, 27 грн., за травень 2015 року - 2 457, 27 грн. (пенсіонер - ОСОБА_1).

На обґрунтування правомірності заявленої до стягнення суми, позивач посилається на те, що відповідачем не сплачено заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій, яка була нарахована щодо ОСОБА_1

У той же час, в матеріалах справи міститься рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2005 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2006 року та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2007 року, яким встановлено, що ДП "Київський завод "РІАП" та ВАТ "Київський завод РІАП", правонаступником яких є відповідач, протягом всього часу існування займався виключно виробничою діяльністю і в своєму складі наукових підрозділів не мав.

Також відповідачем надано Акт службового розслідування щодо походження довідки №02/895 від 06 листопада 2002 року, письмові пояснення працівників відповідача, а також копію контракту від 24 березня 1993 року №3/178, який було укладено між ОСОБА_1, призначеним на посаду директора Київського заводу хімічних реактивів індикаторів та аналітичних препаратів "РІАП" та Міністерством промисловості України, зі змісту яких вбачається, що відповідна довідка відповідачем не видавалась, а до трудових обов'язків ОСОБА_1 під час його роботи не входило проведення науково-організаційної діяльності.

Додатково, відповідачем надано витяг з кримінального провадження №0004831 від 26 січня 2015 року, згідно з яким до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2014 року за зверненням голови ПАТ "РІАП" Рутковського Е.К. внесено запис щодо можливих неправомірних дій колишнього працівника ПАТ "Київський завод "РІАП" ОСОБА_1, який в 2002 році надав до ПФУ в Дніпровському районі м. Києва довідку №02/895 від 06 листопада 2002 року із зазначенням в останній неправомірних відомостей за кваліфікацією - частина 4 статті 258 Кримінального кодексу України.

Про вказані обставини, відповідачем неодноразово повідомлялися управління Пенсійного фонду України в Дніпровському та Оболонському районах міста Києва листами від 03.12.2014 №П/592, від 29.12.2014 №П/624 відповідно.

До того ж, своїм листом від 28.05.2015 за №9259/06 УПФУ у Дніпровському районі м. Києва повідомило відповідача про те, що на доручення головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.04.2015 №8771/10 відповідно до листа Пенсійного фонду України від 09.04.2015 №22982/02-30 гр. ОСОБА_1 з 01.06.2015 розпорядженням управління переведено на пенсію за віком згідно норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також в матеріалах справи містяться судові рішення, постановлені за результатами розгляду адміністративних позовів УПФУ в Оболонському районі м. Києва до ВАТ "РІАП" про стягнення заборгованості з відшкодування різниці фактичних витрат на виплату пенсії, призначеної працівникові заводу відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленої згідно з іншими законодавчими актами, на яку має право працівник відповідача, якими у задоволенні позовів відмовлено з огляду на відсутність необхідних підстав.

Враховуючи преюдиційність судових рішень, якими встановлено обставини, що мають значення для вирішення спору між УПФУ в Оболонському районі м. Києва та ПАТ "РІАП", суд приходить до висновку про безпідставність покладення на відповідача обов'язку з відшкодування різниці фактичних витрат на виплату пенсії, призначеної згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленої згідно з іншими законодавчими актами за квітень-травень 2015 року у розмірі 4 914, 54 грн.

До аналогічних висновків також дійшов Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 18.12.2014 К/800/33733/14.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з того, що під час розгляду справи доводи, викладені в адміністративному позові не знайшли свого підтвердження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, 158-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева