Справа № 2а-2195/09/1970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 78203/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Гулида Р.М., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод Товарів народного споживання ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року за позовом Дочірнього підприємства «Завод Товарів народного споживання ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 11.06.2009 року №/035246,-

В С Т А Н О В И Л А:

31.07.2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 11.06.2009 року №/035246.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем за результатами невиїзної перевірки, які відображені в акті від 26.05.2009 року №4520/7/16-02/30938103. Зазначає, що згідно вказаного акту перевірки, відповідачем встановлено завищення податкового кредиту за період з 01.04.2008р. по 30.04.2008р.; з 01.06.2008р. по 30.06.2008р.; з 01.09.2008р по 30.09.2008р.; з 01.11.2008р. по 30.11.2008р. в сумі 56596,75 грн., в результаті чого було занижено податкове зобов'язання на суму 56596,75 грн. внаслідок включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка не підтверджена відповідними документами і сформована ПП «Талькон», яке згідно даних реєстру web-сайта Державної податкової адміністрації України є неплатником податків на додану вартість. Вважає, що такі твердження відповідача є помилковими, так як підприємством включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних: №77 від 25.04.2008 року; №85 від 30.06.2008 року; №123 від 11.09.2008 року; №172 від 14.11.2008 року, які були надані приватним підприємством «Талькон», яке згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №04593580 є платником ПДВ. Також вказує, що у законодавстві України відсутнє положення, яке б зобов'язувало перевіряти статус контрагента на web-сайті Державної податкової адміністрації України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року в задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Завод Товарів народного споживання ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що 11.02.2008 року між ним та ПП «Талькон» був укладений договір поставки №10/02.08, предметом даного договору було те, що постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію в номенклатурі, кількості і по ціні вказаній в сертифікації. Вказує, що при укладені договору стороною ПП «Талькон» до договору поставки було представлено для огляду оригінал свідоцтва №04598580 від 30.06.1999 року про реєстрацію платника податку на додану вартість та надано копію даного свідоцтва. Сторонами умови даного договору виконано і претензій жодних немає. Зазначає, що ПП «Талькон» при виконані даного договору нам були надані податкові накладні №77 від 25.04.2008 року, №85 від 30.06.2008 року, №123 від 11.09.2008 року, №172 від 14.11.2008 року, дані накладні були включені ним до податкового кредиту згідно чинного законодавства.

У ході апеляційного розгляду представник відповідача ОСОБА_1 надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що договір поставки від 11.02.2008р. №01/02.08 оформлений без мети реального настання правових наслідків, з ціллю формування податкового кредиту та, як наслідок, заниження об'єкта оподаткування, несплати податків та призводить до втрат дохідної частини Держбюджету України. Тобто, даний правочин суперечить моральним засадам суспільства та відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу порушує публічний порядок, оскільки був спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже, є нікчемним.

Відповідно п.п.7.4.5. п. 7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 року не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Закон України «Про податок на додану вартість» визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Тернопільською ОДПІ проведено документальну невиїзну перевірку ДП «Завод товарів народного споживання» ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» з питань достовірності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за період з 01.04.08р. по 30.04.08р.; з 01.06.08р. по 30.06.08р.; з 01.09.08р по 30.09.08р.; з 01.11.08р. по 30.11.08р.

Результати перевірки відображені в акті від 26.05.2009р. №4520/7/16-02/30938103.

Згідно акта, перевіркою встановлено факт порушення ДП „Товари народного споживання" ВАТ „Тернопільський комбайновий завод" п.п.7.2.4 п.7.2., п.7.4.1. п.7.4. та п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: за період з 01.04.08р. по 30.04.08р.; з 01.06.08р. по 30.06.08р.; з 01.09.08р по 30.09.08р.; з 01.11.08р. по 30.11.08р. позивачем завищено податковий кредит на суму 56596,75 грн., в результаті чого занижено податкове зобов'язання на суму 56596,75 грн. Порушення виникло внаслідок включення до податкового кредиту суми ПДВ сформованих не платником податків на додану вартість (згідно даних Реєстру опублікованого на (wеb-сайті Державної податкової адміністрації України) ПП „Талькон".

На підставі акта перевірки Тернопільською ОДПІ визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій ) та надіслано позивачеві податкове повідомлення - рішення від 11.06.2009 року №/035246.

Позивачем за період з 01.04.08р. по 30.04.08р.; з 01.06.08р. по 30.06.08р.; з 01.09.08р по 30.09.08р.; з 01.11.08р. по 30.11.08р. задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 84475 грн. з яких 56596,75 грн. на підставі податкових накладних №77 від 25.04.2008р., №172 від 14.11.2008р., №85 від 30.06.2008, №123 від 11.09.2008р. виписаних ПП „Талькон" ().

Відповідно, до п.п. 7.2.4. п.7.2. ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» встановлено, що для інформування платників податку центральний податковий орган не менш як один раз на місяць оприлюднює реєстр платників податку на додану вартість на офіційній сторінці (сайті) глобальної комп'ютерної мережі Інтернет, надання інформації з якої є вільним (безоплатним); періодично (але не рідше ніж один раз на півріччя) оприлюднює перелік осіб, позбавлених податкової реєстрації за ініціативою податкових органів чи рішенням суду.

Крім цього, згідно з п. 35 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість в редакції наказу ДПА України від 24.05.2005 №185, для інформування платників податку ДПА України щомісяця у термін до 12 числа місяця оприлюднює на веб-сайті ДПА України дані з Реєстру із зазначенням найменування або прізвища, імені та по батькові платника податку, індивідуального податкового номера, номера Свідоцтва або Спеціального свідоцтва, дати його видачі, інформацію про осіб, позбавлених реєстрації як платників податку на додану вартість за заявою платника податку або з ініціативи органів ДПС чи рішенням суду, а саме: про анульовані Свідоцтва та Спеціальні свідоцтва платників податку із зазначенням індивідуальних податкових номерів, дат анулювання, причин анулювання та підстав для анулювання свідоцтв.

Колегія суддів зазначає, що відсутність цих реквізитів позбавляє покупця права на включення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість на підставі такої накладної, оскільки вона не відповідає вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної покупець має право звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до податкового органу за своїм місцезнаходженням. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують придбання товарів (робіт, послуг). Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач з відповідною заявою до податкового органу за своїм місцезнаходженням не звертався, а отже не мав права включати до податкового кредиту витрати зі сплати податку на додану вартість на підставі таких накладних, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до абзацу пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно норми зазначеного підпункту право платника на податковий кредит виникає лише за наявності реального характеру операції з придбання та реалізації товарів.

Згідно договору поставки від 11.02.2008р. №01/02.08, ПП „Талькон" (продавець) зобов'язався поставити, а ДП „Завод товарів народного споживання ВАТ „Тернопільський комбайновий завод" (покупець) прийняти і оплатити продукцію в номенклатурі, кількості і по цінам вказаним в специфікації чи рахунках-фактурах.

Згідно п.3.1. договору оплата за поставлену продукцію проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Ціна на товар встановлюється згідно специфікації або рахунку фактури (п.3.3. Договору).

Договір поставки від 11.02.2008р. №01/02.08 в розділі 9. юридичні адреси сторін, містить інформацію про осіб якими підписано зазначений правочин, зокрема значено що договір від постачальника підписано директором ПП „Талькон" ОСОБА_2, від покупця директором ДП „Завод товарів народного споживання" ВАТ „Тернопільський комбайновий завод" - ОСОБА_3.

Передача товару від ПП „Талькон" позивачу оформлена видатковою накладною №РН-000068 від 25 квітня 2008р. та накладними №0000111 від 30 червня 2008р., №123 від 11 вересня 2008р., №172 від 14 листопада 2008р. В зазначених документах не вказано особу через яку отримано товар та документи на підставі яких здійснювалась передача товару. В накладній №123 від 11 вересня 2008р. не вказано прописом суму на яку відпущено товар по даній накладній.

Оплата товару покупцем продавцеві оформлена видатковими касовими ордерами № від 25 квітня 2008р., №00000073 від 25 вересня 2008р., №0000102 від 09 грудня 2008р. та № від 16 грудня 2008р. (готівкою), однак договором передбачалось проведення розрахунків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. У видаткових касових ордерах № від 25 квітня 2008р., №00000073 від 25 вересня 2008р., №0000102 від 09 грудня 2008р. та № від 16 грудня 2008р. не вказано назву, номер, дату і місце видачі документа, що підтверджує особу одержувача готівки. В видаткових касових ордерах № від 25 квітня 2008р. та №00000073 від 25 вересня 2008р. відсутні підписи головного бухгалтера Позивача. В накладних №0000102 від 09 грудня 2008р. та №00000073 від 25 вересня 2008 р. зазначено, що видача здійснена ПП „Талькон", а в № від 25 квітня 2008р. та № від 16 грудня 2008р. ОСОБА_3 Всі видаткові касові ордери (згідно пояснень позивача) в графі керівник підписані директором ОСОБА_3

Оприбуткування грошових коштів ПП „Талькон" оформлено Квитанціями до прибуткового касового ордера №17 від 25 квітня 2008р., №67 від 09 грудня 2008р. 335 від 25 вересня 2008р. та №74 від 16 грудня 2008р. У всіх Квитанціях відсутні підписи головного бухгалтера та зазначено, що готівку прийнято через ОСОБА_3, особою яка згідно пояснень представника позивача є керівником ДП „Завод товарів народного споживання" ВАТ „Тернопільський комбайновий завод".

У всіх зазначених документах відсутнє посилання на договір поставки від 11.02.2008р. №01/02.08. З наданих позивачем доказів не вбачається, яким саме чином проводилась поставка товару (самовивіз чи доставка), через яку матеріально відповідальну особу покупцем отримано товар, на підставі яких документів позивачем проводилась оплата товару готівкою та чому саме через ОСОБА_3 який є посадовою особою покупця, яким також підписано видаткові касові ордери та договір поставки від 11.02.2008р.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що у позивача на момент включення податку на додану вартість до податкового кредиту була можливість перевірити статус свого контрагента як платника ПДВ.

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 цієї статті визначено, що податкова накладна повинна містити, зокрема, порядковий номер і місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки відповідно п.п.7.4.5. п. 7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод Товарів народного споживання ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2009 року у справі №2а-2195/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 27.03.2012 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді Р.М.Гулид

ОСОБА_4