Справа № 808/5718/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
27 серпня 2015 року 16 год.15хв.
Справа № 808/5718/15
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
заявника: представник не прибув;
відповідача: представник ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням
Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків
Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечив та пояснив, що посадові особи податкового органу були допущені до фактичної перевірки, ними було здійснено контрольну закупку, їм пред’явлені ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. В журналі реєстрації перевірок перевіряючі розписатися відмовилися. Перевіряючим було відмовлено в проведенні фактичної перевірки, а не в допуску до такої перевірки. Однак, відмова від проведення фактичної перевірки не є підставою для застосування адміністративного арешту майна, оскільки норми п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України пов’язують наявність підстав для застосування адмінарешту майна лише з відмовою в проведенні документальної перевірки, а не фактичної. Просить у задоволенні подання відмовити.
Розглянувши подання, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити. При цьому суд виходить з такого.
ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець 24.03.2011 (а.с.30), здійснює спою діяльність за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт.Кирилівка, вул. Коса Федотова, р-н б/в "Гідротехнік", торгівельний павільйон "Ірина".
07.08.2015 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області видано наказ про проведення фактичної перевірки № 499 (а.с.10), яким головному державному ревізору-інспектору контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 наказано провести з 07.08.2015 протягом 10 діб фактичну перевірку магазину "Ірина" біля бази відпочинку "Гідорлтехніка" ФОП ОСОБА_2. На проведення вказаної перевірки ревізорам виписані направлення від 07.08.2015 № 263 та № 264 (а.с.11).
Як зазначає податковий орган в поданні, вихід на перевірку було здійснено 08.08.2015.
12.08.2015 головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт відмови від підписання направлень на перевірку № 0037/08/01/22/НОМЕР_1 (а.с.12).
12.08.2015 головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт не допуску посадових осіб до перевірки № 0038/08/01/22/НОМЕР_1 (а.с.13). Зі змісту вказаного акту не вбачається факту не допуску посадових осіб до перевірки.
21.08.2015 заступник начальника ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_5 направив начальнику Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с.7).
Умовний адміністративний арешт майна платника податків – ФОП ОСОБА_2 податковим органом застосовано у зв’язку з тим, що платник податків не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
У зв’язку з необхідністю підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, податковий орган звернувся до суду.
При розгляді подання контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків дослідженню підлягає правомірність рішення начальника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків, та відповідність даного рішення вимогам частини 3 статті 2 КАС України, а також правовідносини, існування яких були передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 КАС України.
Відповідно до п. 75.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.75.1.3 ПК України).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (ст. 80 ПК України).
Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі – арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
З наведеного вбачається, що застосування адміністративного арешту майна можливе за наявності двох самостійних обставин, як разом так і поодинці, зокрема, відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.
Зважаючи, що в даному випадку призначена фактична перевірка, то суд дає оцінку лише наявності обставин щодо відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.
Відповідно до вимог ст. 81 ПК України, акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Зважаючи, що на перевірку ревізори-інспектори вийшли 08.08.2015, а акт відмови від підписання направлення на перевірку склали лише 12.08.2015, у суду відсутні докази на підтвердження того, що 08.08.2015 у ревізорів-інспекторів виникло право розпочати проведення перевірки.
Акт не допуску посадових осіб до перевірки складено також 12.08.2015, а відтак, вказаний акт не може бути достовірним доказом того, що 08.08.2015 платник податків відмовив посадовим особам контролюючого органу від допуску до перевірки. Окрім того, у вказаному акті не зафіксовано факту відмови платника податків від допуску посадових осіб до перевірки.
Щодо пояснень уповноваженої особи позивача ОСОБА_1 (а.с.15), на які покликається заявник, суд зазначає таке. В названих поясненнях зазначено: "я відмовляю в проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, яка здійснює діяльність у магазині "Ірина" за адресою: смт.Кирилівка, вул.Коса Федотова, р-н б/в "Гідротехнік". Ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами перевіряючим надавались". А відтак, вказаними поясненнями підтверджується, що посадовим особам контролюючого органу відмовлено у проведенні фактичної перевірки, а не у допуску до перевірки. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що посадовими особами контролюючого органу була зроблена контрольна закупка, їм були пред’явлені ліцензії на торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що свідчить про допуск до перевірки.
Окрім названого суд вважає за необхідне зазначити таке. Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. В даному випадку контролюючий орган застосував адміністративний арешт майна платника податків з метою забезпечення проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
Однак, згідно наказу від 07.08.2015 № 499, строк проведення перевірки становить 10 діб починаючи з 07 серпня 2015 року. А відтак, станом на дату прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (25.08.2015), наказ про проведення перевірки вичерпав свою дію, тобто відсутня необхідність застосовувати такий винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, як адміністративний арешт майна.
В даному випадку рішення про застосування адміністративного арешту майна від 25.08.2015 не відповідає критеріям пропорційності (не дотримано необхідний балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)) та своєчасності.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання.
Керуючись статтями 160-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні подання Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій баласті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Суддя С.М.Дуляницька