Справа № 2а-1728/10/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. Справа № 25802/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Каралюса В.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2010 року в справі за позовом закритого акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова про зобовязання списати «безнадійний» податковий борг,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.02.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі міста Львова про зобовязання списати «безнадійний» податковий борг в сумі 240156,24 грн., у тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135190,79 грн. та земельному податку на суму 104965,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2007 року відповідачем на його адресу направлено податкову вимогу за № 2/1259, якою вимагалось сплатити суму податкового боргу (штрафних санкцій) на загальну суму 240156,24 грн., у тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135190,79 грн. та земельному податку на суму 104965,45 грн., які були нараховані згідно податкових повідомлень-рішень від 16.12.2003 року, 16.03.2004 року та 25.05.2004 року. Відповідності до п. 15.2.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181 у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Так, як податкова вимога відповідача від 28.08.2007 року була винесена після спливу термінів, ним не було сплачено штрафні санкції на загальну суму 240156,24 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2010 року в задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що у звязку з тим, що податкова вимога відповідача від 28.08.2007 року була винесена після спливу термінів, а він відмовився сплачувати штрафні санкції, відповідач 30 серпня 2007 року подав до господарського суду Львівської області позовну заяву про стягнення з нього до бюджету коштів у розмірі 240156,24 грн., у тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135 190,79 грн. та по земельному податку на суму 104 965,45 грн. Рішенням господарського суду Львівської області від 27.09.2007 року по справі № 12/262 в задоволенні позовних вимог відповідачу відмовлено у зв'язку із спливом строків давності передбачених ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2007р по справі № 12/262 рішення господарського суду Львівської області від 27.09.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Вважає, що згідно підпункту «в», п. 18.2.1 п.18.2 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» «безнадійний» податковий борг юридичних та фізичних осіб у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом підлягає списанню.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник ДПІ у Сихівському районі міста Львова ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що платник податків - ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» 10.03.2009 року та 08.07.2009 року звертався до ДПІ у Сихівському районі м.Львова із заявами про списання податкового боргу, стосовно якого минув строк позовної давності, при цьому позивачем не було додано документів, які підтверджували суми безнадійного податкового боргу.

З матеріалів які були надані позивачем разом з позовною заявою вбачається факт недодержання ним вимог Наказом ДПА України № 103 від 14.03.2001 року «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків» (далі-Порядок № 103), оскільки і в першому і другому випадках, до заяв ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» про списання безнадійного податкового боргу не було додано жодного документа зазначеного у п.3 Порядку № 103, які б підтверджували, що податковий борг вважається безнадійним.

Недотримання платником податків вимог п. 5.1 Порядку № 103 виключає можливість розгляду питання щодо прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 10.03.2009 року та 08.07.2009 року платник податків - ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» звертався до ДПІ у Сихівському районі м. Львова із заявами про списання податкового боргу, стосовно якого минув строк позовної давності.

За результатами розгляду скарги позивача №34-99 від 28.07.2009 року, ДПА у Львівській області повідомила ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» листом №18453/10/24-213/772 від 18.08.2009 р. про те, що згідно карток особових рахунків позивача, станом на 25.08.09р. податковий борг з податку на додану вартість та із земельного податку з юридичних осіб, стосовно якого минув термін позовної давності відсутній.

Причиною виникнення спору зі справи слугувало питання щодо правомірності відмови контролюючого органу списати оспорювану суму податкового боргу підприємства.

Відповідно до п.1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2181), податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції.

Під терміном "безнадійний" слід розуміти податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом (підпункт "в").

Порядок списання безнадійного податкового боргу врегульовано, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №103).

Згідно підп. 3.3 Порядку №103, під терміном «безнадійний» податковий борг слід розуміти податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк давності - 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється відповідно до п.4 Порядку № 103 за даними карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах державної податкової служби в установленому порядку, станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

ДПІ в Галицькому районі м.Львова (правонаступником якої являється ДПІ в Сихівському районі м.Львова) на адресу ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» направлено податкову вимогу за № 2/1259 від 28.08.2007 року, якою вимагалось від позивача сплатити суму податкового боргу (штрафних санкцій) на загальну суму 240156,24 гривень в тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135190,79 гривень та земельного податку на суму 104965,45 гривень. Які були нараховані згідно податкових повідомлень-рішень від 16.12.2003 року, 16.03.2004 року та 25.05.2004 року.

Оскільки податкова вимога ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 28.08.2007 року була винесена після спливу термінів передбачених п.15.2.1 ст. 15 Закону № НОМЕР_1 «Львівський ізоляторний завод» відмовилось сплачувати штрафні санкції на загальну суму 240156,24 грн.

30 серпня 2007 року ДПІ у Галицькому районі м. Львова подано до господарського суду Львівської області позовну заяву про стягнення з ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» до бюджету коштів у розмірі 240156,24 грн., в тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135 190,79 грн. та по земельному податку на суму 104 965,45 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.09.2007 року по справі № 12/262 в задоволенні позовних вимог ДПІ у Галицькому райок м. Львова до ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» про стягнення до бюджет; коштів у сумі 240 156,24 грн. відмовлено у зв'язку із спливом строків давності передбачених ст. 15 Закону № 2181. 28.11.2007р. постановою Львівського апеляційного господарського суду в справі № 12/262 рішення господарського суду Львівської області від 27.09.2007 року залишено без змін, а апеляційна скарга ДПІ у Галицькому районним. Львова - без задоволення.

Відповідно до пп. 5.1, 5.3. зазначеного Порядку № 103 у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за, місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. За результатами розгляду документів, наданих контролюючим орган або безпосередньо платником податків, керівник (його заступник) державної податкової служби приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що податкова вимога ДПІ у Галицькому районі м. Львова від 28.08.2007 року була винесена після спливу термінів передбачених п. 15.2.1 ст. 15 Закону № 2181, тому ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» відмовилось сплачувати зазначений у вимозі податковий борг. Відповідачем неправомірно було змінено призначення поточних платежів ЗАТ «Львівський ізоляторний завод» по сплаті земельного податку у 2007 році та проведено самостійне зарахування цих платежів в рахунок погашення податкового боргу по якому минув строк давності.

Не заслуговує на увагу покликання відповідача, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію п. 8.2.1 ст. 18 Закону № 2181, стосовно якого минув строк давності-1095 календарних днів від дня узгодження податкових зобовязань, оскільки таких змін в даному Законі не внесено, а такі зміни були внесені в Закон України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки податкова вимога податковим органом була винесена після спливу термінів передбачених п. 15.2.1 ст.15 Закону № 2181, а тому підлягає списанню.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» задовольнити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2010 року у справі 2а-1728/10 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державну податкову інспекцію у Сихівському районі міста Львова у прийнятті рішення про списання з Закритого акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» податкового боргу в сумі 240156,24 гривень, в тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135190.79 гривень та земельного податку на суму 104965.45 гривень.

Визнати безнадійним та списати безнадійний податковий борг Закритого акціонерного товариства «Львівський ізоляторний завод» податкового боргу в сумі 240156,24 гривень, в тому числі за платежами з податку на додану вартість на суму 135190.79 гривень та земельного податку на суму 104965.45 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12.07.2011 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді В.М.Каралюс

ОСОБА_3