Справа № 825/2488/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2488/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого: Бужак Н.П.
Суддів: Петрик І.Й., Троян Н.М.,
За участю секретаря: Савін І.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,-
11.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірною бездіяльності Чернігівського ОВК стосовно не зарахування його на продовольче забезпечення з 18.03.2014 року по 06.03.2015 року та несвоєчасне подання документів на виплату грошової компенсації, визнання неправомірною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати позивачу нарахованої згідно наказів грошової компенсації, стягнути з військової частини грошову компенсації у розмірі 6237,48 грн.
Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду, поновити процесуальний строк та направити справу для прийняття провадження та розгляду до суду першої інстанції в новому складі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу від 18.03.2014 року №20 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу по мобілізації та проходив відповідну військову службу на посаді офіцера мобілізаційного відділення.
У відповідності до вимог постанови КМ України №426 від 29.03.2002 року та розпорядження начальника центрального управління продовольчого забезпечення ЗС України тилу ЗС України від 07.06.2012 року №905 військова частина зобов`язана була нарахувати йому компенсацію замість встановленої норми харчування, чого зроблено не було, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції послався на вимоги ст. 99,100 КАС України, які передбачають залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Колегія суддів не може погодитись з доводами суду першої інстанції щодо необхідності залишення поданої ОСОБА_1 позовної заяви без розгляду з підстав, викладених в оскаржуваній ухвалі.
Як вбачається із позовної заяви та із апеляційної скарги, Чернігівський військомат взагалі не забезпечив його як військовослужбовця ЗС України харчуванням, в результаті чого він не був забезпечений харчуванням
Відповідними наказами позивача було включено до осіб, яким необхідно виплатити компенсацію, проте листом від 27.03.2015 року військова частина відмовила позивачу в задоволенні заяви про виплату боргу.
Однак, доказів прийняття відповідного рішення про відмову у виплаті компенсації військовою частиною щодо відмови виплатити позивачу компенсації, суд не встановив та не перевірив чи взагалі таке рішення приймалось та направлялось позивачу.
Крім того, колегія суддів враховує наступне.
Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження та наказу, про поновлення на посаді, позивач послався на ту обставину, що рішення про його звільнення є незаконним, порушує його права та інтереси.
Отже, залишення позовних вимог без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду призведе до порушення права позивача, визначеного Конституцією України, на судовий захист.
Вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи та прийняття відповідного рішення щодо законності звільнення з роботи.
Крім того, судом не було враховано, що компенсація за харчування стосується періоду перебування позивача на військовій службі під час АТО.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст. 199,202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.
Керуючись ст. 41,160,195,199,202,212 КАС України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення грошової компенсації направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала суду є остаточною і оскарженню у подальшому не підлягає.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Петрик І.Й.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Петрик І.Й.

Троян Н.М.