Справа № 641/3846/15-а
Суддя: Мельник І. М.
Дата ухвалення: 2015-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/66/2015 Справа №641/3846/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова

в складі головуючого: судді - Мельник І.М.

при секретарі Белової А.М., Алієва І.О

за участю позивача ОСОБА_1

представник відповідача Чечуйко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, до Пенсійного Фонду України, щодо визнання протиправними рішення та дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова ,Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виключення з розрахунку при перерахункц пенсії , суми матеріальної допомоги на оздоровлення .індексанції заробітної плати та винагороди за вислугу років та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із збереженням загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку на дату призначення пенсії та здійснити виплату пенсії.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в який просить визнати протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 27.11.2013 року, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 17.02.2015 року, дії Пенсійного фонду України від 19.03.2015 року, Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 26.12.2013 року щодо виключення з розрахунку при перерахунку (допризначення) пенсії ОСОБА_1, суми матеріальної допомоги на оздоровлення 9490,74 грн., індексації заробітної плати в сумі 414,37 грн. та винагороди за вислугу років у розмірі 25 відсотків у сумі 553,75 грн. та зобов'язати управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок (допризначення) пенсії державного службовця належним чином з моменту призначення пенсії, а саме з 20 січня 2009 року, включивши до складу заробітної плати фактично отримувані суми матеріальної допомоги на оздоровлення 9490,74 грн., індексації заробітної плати в сумі 414,37 грн. та винагороду за вислугу років у сумі 553,75 грн., із збереженням загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку на дату призначення пенсії 82% та виплатити її у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова (Відповідач 2) в судовому засіданні проти позову заперечувала і просила в позові відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Матеріальна допомога на оздоровлення, винагорода за вислугу років, індексація заробітної плати не передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу», не включаються у заробітну плату, з якої обчислюють пенсію державним службовцям.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з'явилося, подало письмові заперечення, в яких просило в позові відмовити.

Представник Пенсійного фонду України в судове засідання не з'явився, письмові заперечення не подавав, про час, дату і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи позивача та представника Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 20 січня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова та отримує пенсію державного службовця, призначену відповідно до Законів України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу», від 05.11.1991 р. № 1788-XII „Про пенсійне забезпечення", від 09.07.2003р. № 1058-IV „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пенсію було обчислено на підставі Довідок про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу ", але при нарахуванні і призначенні пенсії не була врахована сума винагороди за вислугу років у розмірі 25 відсотків, сума матеріальної допомога на оздоровлення та сума індексації заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 18 листопада 2013 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова із заявою про проведення обчислення (допризначення) пенсії з 20.01.2009 р. згідно з оновленими і уточненими довідками:

- про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, винагорода за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу", станом на 19.01.2009 р. від 14.11.2013 р. №82/ гр/05-00-37, з урахуванням суми винагороди за вислугу років у розмірі 25 відсотків,

- про складові заробітної плати за період з 1 січня 2007 р. по 31 грудня 2008 р., що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу ", з урахуванням інших виплат - суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, від 14.11.2013р. №83/ гр/05-00-37, які з поясненнями про розбіжності надані Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ Міндоходів.

Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова листом від 26.12.2013 р. № 14819/02-28 (отримано поштою 03.02.2014 р.) позивачу було повідомлено про проведення допризначення пенсії з 20.01.2009 року згідно з наданою Довідкою від 14.11.2013р. №83/ гр/05-00-37, але Рішенням від 27.11.2013 р. відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням іншіх виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати), вказаних у зазначеній Довідці, та з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 25%, вказаній в Довідці від 14.11.2013 р. №82/ гр/05-00-37, тобто відмовлено прийняти до перерахунку (допризначення) пенсії усі складові заробітної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб у сфері публично-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене ст.ст. 1, 3, ч.2 ст. 6, ст.ст. 8, 19, 22, ч.1 ст. 24, 46 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого як ст. 8 Конституції України, так і ст. 8 КАС України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина, форми і види пенсійного забезпечення.

Оскільки позивач вийшла на пенсію у січні 2009 р., то застосовуються положення законодавства, що діяло на час призначення пенсії.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» входить як основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст.33 „Оплата праці" Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Відповідно до ст. 35 Закону України „Про державну службу" державним службовцям надається щорічна відпустка з виплатою допомоги для оздоровлення.

Згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», яку прийнято відповідно до ч. 7 ст. 33 вказаного Закону.

З положень підпункту 3) п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» вбачається, що керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу, зокрема, для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Згідно з п.2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, розробленої відповідно до Закону України „Про оплату праці", до фонду оплати праці входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до п. 2.3.3 вказаної Інструкції №5 матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), входить до складу фонду оплати праці.

Враховуючи, що джерелом виплати матеріальної допомоги для оздоровлення є фонд оплати праці, то матеріальна допомога, яка виплачувалася до щорічної відпустки відповідно до ст. 35 Закону України «Про державну службу», з якої нараховувалися і сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є складовою заробітної плати, а тому є об' єктом для призначення (допризначення) (перерахунку) пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Кабінет Міністрів України від 11.06.2008 р. №538 було врегулювано правомочність складової винагороди за вислугу років в структурі заробітної плати шляхом внесення змін до підпункту 1) в) п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади".

Так, відповідно до підпункту 1) в) п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03. 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано право устанавлювати у межах затвердженого фонду оплати праці надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова при призначенні (перерахунку) пенсії посадовим особам податкової служби, які мають спеціальні звання, враховують розмір надбавки за вислугу років залежно від стажу, визначеному ч. 5 ст. 33 Закону України "Про державну службу", а саме: „Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків". Стаж державної служби обчислюють відповідно до порядку, який затверджено постановою Кабинету Міністрів України від 03.05.1994 №283 „Про порядок обчислення стажу державної служби".

Неправомірність вказаних дій полягає в застосуванні вищезазначених норм саме до працівників державної податкової служби при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу", які не мали статусу державних службовців, а були прирівнені до відповідних категорій посад державних службовців згідно з постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 р. №3724-XII, так як вони не мали рангу державного службовця, а мали спеціальне звання, яке присвоювалося посадовій особі згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. №1234 „Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби".

В абзаці другому ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 р. № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів", якою затверджено Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, визначено, що це положення не поширюється на службових осіб митних органів, працівників Державної фінансової інспекції та її територіальних органів, податкової служби та інших органів, а також військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, для яких установлено інші умови та порядок виплати надбавок за вислугу років.

Для посадових осіб податкової служби, які мають спеціальні звання, установлено інші умови та порядок виплати надбавок за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працювала в органах податкової служби посадовою особою, яка мала спеціальне звання, на посаді, що віднесена до категорії посад державних службовців, мала спеціальне звання „Радник податкової служби 3 рангу", про що вказано в Довідці про складові заробітної плати від 13.01.2009 р. № 315/10/05-059.

Згідно з ч.7 ст. 33 Закону України «Про державну службу» розміри надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України на підставі віщевказаної норми прийнято постанову від 12.09.1997 р. № 1013 "Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" (далі - Порядок №1013), якою затверджено не тільки порядок визначення стажу державної служби, який покладено не на пенсійні органи, а на комісію податкового органу, але й встановлено іншу шкалу для щомісячної виплати винагороди за вислугу років у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання, а саме, згідно з п.2 Порядку:

.... від 10 до 15 років -25 %, від 15 до 20 років -30 %, від 20 до 25 років -35 %, від 25 і більше років -40 %.

Абзацем 3 вказаної Постанови установлено, що витрати на виплату винагороди за вислугу років здійснювати у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України. Згідно з п. 3 Порядку №1013 нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці та вона враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

Аналогічні положення містяться й в п. 2.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, яка розроблена відповідно до Закону України „Про оплату праці", де вказано, що до фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в т.ч. за вислугу років, які мають систематичний характер.

Враховуючи, що джерелом виплати винагороди за вислугу років є фонд оплати праці, то винагорода, яка виплачувалася як інша надбавка відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу», з якої нараховувалися і сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є складовою заробітної плати та є об'єктом для призначення (допризначення) (перерахунку) пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до виплат (доходу), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, зокрема, враховуються:

- суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески;

- суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" індексація доходів працюючого населення проводиться за основним містом роботи. Індексації підлягає оплата праці. (ст.2 зазначеного Закону). Зокрема, організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 4 ст. 5 зазначеного Закону).

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, яка розроблена відповідно до Закону України „Про оплату праці", до фонду додаткової заробітної плати входять суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Враховуючи зміст наведених норм та те, що джерелом виплати індексації заробітної плати є фонд оплати праці, сума індексації, яка виплачувалася як компенсація втраченої заробітної плати, з якої нараховувалися і сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є об' єктом для призначення (допризначення) (перерахунку) пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст. 66 Закону України від 05.11.1991 р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які згідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати (матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати), що вказані в Довідці про складові заробітної плати за період з 1 січня 2007 р. по 31 грудня 2008 р. від 14.11.2013р. №83/ гр/05-00-37, та винагороду за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, що вказана в Довідці про складові заробітної плати станом на 19.01.2009 р. від 14.11.2013 р. №82/ гр/05-00-37.

Розглянувши та задовольняючи заявлені вимоги позивача щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок (допризначення) пенсії із збереженням загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку на дату призначення пенсії ( 82 %), суд виходить з наступного.

Позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова із заявою провести обчислення (перерахунок) пенсіїї з 20.01.2009 року та компенсувати втрату доходу на підставі оновлених довідок, які включають усі складові заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Довідки в назві мають слова „подається для призначення пенсії".

Тобто, з назви довідок витікає, що позивач звернулася за допризначенням раніше призначеної їй не в повному обсязі пенсії саме з вині Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова як виконавчого органу правління Пенсійного Фонду України, так як саме постановою правління Пенсійного Фонду України від 30.10.2008 р. №19-11 були затверджені форми довідок про складові заробітної плати, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям (ним раніше), які не включали усіх складових заробіткної плати для призначення (перерахунку) пенсії, а саме: не включали винагороду за вислугу років, матеріальну допомогу на оздоровлення та інші виплати.

Для перерахунку пенсії затвердженні інші довідки за іншою формою, які позивачка не подавала., так як вони її не стосуються, у зв'язку з тим, що умовою проведення „перерахунку" є підвищення розміру заробітної плати відповідно до рішень Кабінету Міністрів, останне з яких - постанова №34 від лютого 2008 р.

Позивач в позовних вимогах просить провести перерахунок і уточнює в дужках - „допризначення" раніше призначенної в січні 2009 року пенсії з урахуванням усіх складових заробітної плати на таких же саме підставах, які слугували для допризначення їй з 20.01.2009 р. пенсії з інших обставин.

Відповідно до ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

За змістом статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії), вбачається, зокрема, що „на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу ... для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не меньше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.... Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.... За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати".

Стаж державної служби, який обчислюється відповідно до порядку, затвердженого постановою Кабинету Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 „Про порядок обчислення стажу державної служби", застосовується для обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України „Про державну службу" для визначення розміру пенсії у відсотках від сум заробітної плати, на які нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач має стаж роботи, достатній для призначення пенсії в розмірі 82 відсотки, так як має стаж державної служби 12 років 9 місяців 4 дні, за 10 років - 80 відсотків та за 2 роки - 2 відсотки, що вказано у відповіді Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 26.12.2013 р. № 14819/02-28 та зазначено у Довідці про складові заробітної плати від 14.11.2013 р. №82/ гр/05-00-37.

Тобто, перерахунок (допризначення ) пенсії має бути проведено, виходячи з розміру, раніше встановленому при призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» - зі збереженням загального розміру 82 % від суми середньомісячної заробітної плати з урахуванням усіх складових заробітку.

Отже позивач, як державний службовець, має право на отримання пенсії в повному розмірі з врахуванням фактично отриманих виплат, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в період проходження служби, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років розміром у 25 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 «Про порядок виплати винагороди за вислугу років особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання», оскільки останню прийнято саме на виконання вимог ч. 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», а відмова Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо включення вказаних виплат при перерахунку (допризначенні) пенсії є протиправною.

Факт нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підтверджується виданими позивачу для перерахунку пенсії вищеозначеними довідками про складові заробітної плати.

Таким чином, суд вважає, що отримувані позивачем - застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони в структуру заробітної плати, чи ні.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 20.02.2012 р. по справі № 21-430а11 (№ ріш. ЄДРСР 22547610), від 28.05.2013 р. у справі № 21-97а13 (№ ріш. ЄДРСР 31931676), від 06.11.2013 р. у справі 21-350а13 (№ ріш.ЄДРСР 35667362). Ці постанови винесені на виконання вимог п.1 ч. 1 ст.237 КАС України щодо усунення неоднакового застосування норм матеріального права.

Пункт 1 ст. 244? КАС України, зокрема, передбачає, що „Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовв'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відовідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права".

Згідно з ч.2 ст.161 КАС України, зокрема, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

При розгляді і задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду суд виходить з наступного.

Позивач звернулася до суду з заявою про поновлення строку для звернення до суду, в якій зазначила, що він пропущений нею з поважних причин оскільки, починаючи з 2014 року по дату звернення до суду, вона перебувала на лікування у зв'язку з тим, що хворіла - 18.04.2014 р. потрапила в ДТП, отримала важку травму - перелом правої ноги, пошкодження зв'язок голеностопного сустава, яка в подальшому ускладнилася супутніми хворобами- неврит малоберцового нерва, постравматичний артроз правого голеностопного суглоба, лигаментит сухожилля сгибателів пальців, тендопатія м'язових сухожилій, пошкодження дельтовидної зв'язки, має також інші хронічні хвороби - ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, тому особливості лікування потребували находження в постільному режимі, виховує сина - інваліда з дитинства, який починаючи з грудня 2013 р. постійно хворіє, проходив в січні 2014 р. лікування в лікарні №17, в листопаді 2014 р. отримав перелом лівої руки, в грудні 2014 р. переніс операцію в лікарні №31, що підтверджується задокументованими доказами, наявними в матеріалах справи.

Позивач зазначила, що хвороби її та сина, постійне лікування, були тими обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, тому просила визнати причини пропуск строку поважними та поновити його і розглянути справу по суті. Вказані обставини у додатках до заяви про поновлення строку і до доповнень до такої заяви підтверджені наданими копіями медичних документів, які наявні в матеріалах справи.

В доповненнях до заяви про поновлення строку позивач, як і в позовній заяві позивач зауважила також, що зверталася у порядку досудового оскарження 19.01.2015 р. до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на неправомірні дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова, отримала відповідь від 17.02.2015 р. з відмовою, де було запропоновано у разі незгоди звернутися до Пенсійного фонду України, оскаржувала 19.02.2015 р. до Пенсійного фонду України рішення від 27.11.2013 р. та відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2015 р., отримала відповідь 25.03.2015 р. від 19.03.2015 р., де їй було відмовлено в задоволенні скарги. Адміністративний позов подано до суду позивачем у строк, менш ніж через місяць після отримання остаточної відповіді від Пенсійного Фонду України. Звернення у разі незгоди з діями у порядку підлеглості до вищестоячих органів Пенсійного фонду України не виключає можливості звернення до суду.

Позивач скористалася правом, яке надане п. 4. ст. 99 КАС України, а саме: „ якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень".

Представник Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова подала клопотання, в якому зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності та просить залишити позовну заяву без розгляду.

Суд вважає, що позивач порушив строк звернення до суду з поважних причин з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач:

14.11.2013 р. отримав оновлені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України „Про державну службу" від 14.11.2013р. №82/ гр/05-00-37, від 14.11.2013р. №83/ гр/05-00-37 з урахуванням усіх складових заробітної плати;

18.11.2013р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова з заявою провести допризначення пенсії;

03.02.2014 р. позивач отримала відповідь Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 26.12.2013 р. та витяг з рішення від 27.11.2013 р. з відмовою врахувати матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати, що вказані в Довідці про складові заробітної плати за період з 1 січня 2007 р. по 31 грудня 2008 р. від 14.11.2013р. №83/ гр/05-00-37, та винагороду за вислугу років у розмірі 25 відсотків, що вказана в Довідці про складові заробітної плати станом на 19.01.2009 р. від 14.11.2013 р. №82/ гр/05-00-37;

18.04.2014р. позивач потрапляє в ДТП та отримує важку травму - закритий перелом V плюсневой кості правой стопи, ушиби, гематоми, рани правого голеностопного суглоба і правой стопи ноги, їй накладено гипсову пов'язку, що підтверджується Довідкою Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні №17 від 18.04.2014 р. № 2377.

19.04.2014.р. позивач звертається до хірурга полікліники Харківської міської кліничної №13 за місцем проживання, де проходить лікування, що підтверджується копіями записів з медичної картки.

З 19.04.2014 р. по 13.04.2015 р. позивач перебувала на лікуванні, що підтверджується Довідкою Харківської міської кліничної лікарні №13 від 13.04.2015 р., яку надано ОСОБА_1 лікарем-хірургом вказаної лікарні, а також підтверджується наявними в справі копіями медичних документів, які прошнуровані, пронумеровані на 35 аркушах і завірені завідувачем терапевтичного відділення Харківської міської кліничної лікарні №13, та іншими документами.

04.07.2014р. ОСОБА_1 надано консультаційний висновок №15103 полікліники Інституту загальної та невідкладної допомоги АМН України та висновок Медіко-діагностичного центру „Сучасні медичні технології" від 04.07.2014р. за результатами доплеграфії УЗІ голеностопного суглоба, де вказано діагноз: артрозоартрит правого голеностопного суглоба, лигаментит сухожилля сгибателів пальців, тендопатія м'язових сухожиль, пошкодження дельтовидної зв'язки та дані рекомендації по лікуванню.

14.07.2014р. ОСОБА_1 надано консультативний висновок № 789513 від 14.07.2014р. ДЗ „Інститут патології хребта і суглобів ім. проф. М.І. Сітенко" з діагнозом: сростающийся перелом основанія V плюсневой кости і головки II плюсневой кости правой стопи, осколочний перелом малоберцової кості, пошкодження зв'язок, артроз голеностопного суглоба, контрактура та надані рекомендації по лікуванню.

Вказані копії медичних документів супроводжуються довідкою завідувача терапевтичним відділенням Харківської міської кліничної лікарні №13, де вказано, що ОСОБА_1, перебувала у 2014-2015 р.р. на лікуванні у хірурга, травматолога, невропатолога, терапевта з відповідними захворюваннями, які перелічені, та відповідають записам у медичній картці від 19.04.2014 р., 26.04.2014р., 30.04.2014 р., 08.05.2014р., 23.05.2014р., 26.05.2014р., 10.06.2014 р., 16.06.2014р., фізіотерапія лікарні №19 з 05.06.2014 р. по 20.06.2014р., 23.06.2014 р., 27.06.2014р., 30.06.2014р. 07.07.2014р., 10.09.2014р. 11.09.2014р., фізіотерапія лікарні №19 з 10.09.2014р. по 24.09.2014р., фізіотерапія лікарні №17 з 30.10.2014р. по 10.11.2014 р., 05.11.2014р., 19.11.2014р., 25.12.2014р., 13.01.2015р., 22.01.2015р. 23.02.2015р., 27.02.2015р., 16.03.2015р., 13.04.2015р.

Медична картка в оригіналі позивачем була надана до суду.

19.01.2015 р. позивач, керуючись до ст. 40 Конституції, Законом України „Про звернення громадян", звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зі своєю незгодою на відмову Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова допризначити пенсію з врахуванням у складових заробітної плати винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації та з вимогою зобов'язати здійснити правильний розрахунок відповідно до законодавства.

12.02.2015 року №Ру-30003634, від 17.02.2015 №72/Р-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надано відповідь про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, винагорода за вислугу років, індексація, не включаються до заробітної плати державного службовця при призначенні (перерахунку) пенсії та запропоновано в разі незгоди звернутися до Пенсійного фонду України або до судових органів.

19.02.2015р. позивач звернулась до Пенсійного фонду України зі скаргою на дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та рішення від 27.11.2013р. Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Листом від 26.02.2015 року №2242/Р-11 Пенсійний фонд України перенаправив скаргу позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

19.03.2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за дорученням Пенсійного фонду України листом за №322/Р12 (отримано 25.03.2015р. власноручно) було відмовлено позивачу в задоволенні скарги та запропоновано звернутись до Пенсійного фонду України або до суду.

Копії листів та скарг наявні в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем були використані можливості досудового вірішення спору, відповідно до п.4 ст.99 КАС України, який гласить, що, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки позивач хворіла та лікувалася, хворів її син, що підтверджено наявними у справі відповідними документами, які дають право стверджувати, що позивач була позбавлена можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, у строки, встановлені законом, а також позивач скористалася правом досудового порядку вирішення спору.

Таким чином, керуючись п.1, 2 ст. 100 КАС України, суд визнає причини пропуску строку поважними, тому строк звернення до суду з позовною заявою підлягає поновленню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги і доводи позивача обгрунтованими та такі, що підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 55, 92 Конституції України, ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 2, 5, 10 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення", ст. ст. 33, 35, 37 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 2, 6, 8, 10, 11, 18, 40, 94, 98, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити пропущений ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, до Пенсійного фонду України щодо визнання протиправними рішення та дії Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України щодо виключення з розрахунку при перерахунку пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та винагороди за вислугу років та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із збереженням загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку на дату призначення пенсії та здійснити виплату пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 27.11.2013 року частково щодо виключення з розрахунку при перерахунку пенсії державного службовця ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за вислугу років у розмірі 25 відсотків та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок (допризначення) пенсії ОСОБА_1 з 18.11.2013 р., з включенням в розрахунок при призначенні пенсії 9490 гривень 74 копійки матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати в сумі 414 гривень 37 копійок та винагороди за вислугу років у розмірі 25 відсотків у сумі 553 гривні 75 копійок із збереженням загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку на дату призначення пенсії ( 82 %) та зобов'язати здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії з урахуванням виплаченої.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Зобов'язати Управління державної казначейскої служби України у Комінтернівському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 73 гривні 08 копійок, який був сплачений за квітанцією № 0.0.370670867.1 від 08.04.2015 р. в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК Харківського ГРУ.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя - І. М. Мельник