Справа № 808/7307/14
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/7307/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року 16год.23хв.

Справа № 808/7307/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дуляницької С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення

до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій № 1177

ВСТАНОВИВ:

Запорізька філія Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення (далі – позивач) звернувся із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя (далі – відповідач, УПФ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розрахунок № 1177 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2014 року, складений Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що гр. Гончарко М.С., зазначений у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій №1177, має право на пільгову пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1992 № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788-ХІІ). Таким чином, на думку позивача, підстави для призначення пенсії громадянину Гончарко М.С. на підставі п. "б" ст. 13 Закону України 1788-ХІІ відсутні, а відтак розрахунок № 1177 складений відповідачем та направлений на адресу позивача без належних правових підстав, а отже не підлягає оплаті та має бути скасований.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях, поданих 12.12.2014 (а.с.51-57) посилається на те, що ст. 100 Закону України 1788-ХІІ передбачено право на пенсію осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. Таким чином, законодавець зберіг право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які набули необхідний стаж на вказаних роботах для пільгового пенсійного забезпечення до внесення змін до пенсійного законодавства і які після цього на зазначених роботах не працювали. Оскільки Гончарко С.М. після 01.01.1992 року працював на роботах із шкідливими умовами праці, що дають право на пільгову пенсію, а саме: у ПАТ "Запорізькій завод феросплавів" з 22.09.1999 по 17.09.2001, пенсія йому призначена відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" правомірно. З огляду на викладене вважає, що оскаржуваний розрахунок складений із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Справу відповідач просить розглянути без участі його представника.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2015, за письмовими клопотаннями представника позивача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 808/9129/14.

Відповідно до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 провадження в адміністративній справі № 808/7307/14 поновлено, у зв'язку з тим, що наразі відпали обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Концерн радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Запорізької філії відповідно до положень Закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі – Закон України № 400/97-ВР) є платником збору на обов’язкове пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон України №1058-ІV).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно ч. 2 абз. 2 п. 1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та при наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, а саме відповідно до норм Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" відшкодуванню підлягали пенсії , призначені за пунктами "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

До набрання чинності Законом України № 1058-ІV, порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій регулювався Законом України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06"1997 № 400-97-ВР (далі – Закон України № 400-97-ВР). Також застосовувалися положення Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 4-6 від 3 червня 1999 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 436/3729 від 5 липня 1999 року, та Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 998/6189 від 29.11.2001, які наразі втратили свою чинність.

Тобто, механізм відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, був врегульований та закріплений на законодавчому рівні ще до набрання чинності Законом України № 1058-ІV.

Відповідно до абзацу 4 п.1 ст. 2 Закону України № 400/97-ВР об’єктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також до 2000 року врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пп. "б" - "з" цієї статті.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" від 17.02.2000, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, зокрема, порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій визначено шляхом введення окремого виду збору на обов’язкове державне пенсійне страхування Законом України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що платники збору на обов’язкове державне пенсійне страхування повинні сплачувати такий збір у розмірах, встановлених ст. 4 цього Закону.

Відповідно до Закону України № 400/97-ВР, суб’єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи повинні сплачувати збір на обов’язкове державне пенсійне страхування у 100% розмірі від об’єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пп. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Даний порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився із набранням чинності Законом України № 1058-ІV.

Закон України №1058-ІV, зокрема, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Виходячи з приписів п. 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІVдо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Вищенаведена позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленою у постановах від 31.01.2011 в адміністративній справі № 21-69а10 за позовом Виробничого підприємства "Рембудмонтаж" до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про скасування розрахунку та зобов'язання вчинити дії; від 25.09.2012 в адміністративних справах № 21-293а12 та № 21-294а12 за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до закритого акціонерного товариства "Росава" про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій.

Наразі, порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначений Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно із абз.2 п.6.1 Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1. цієї Інструкції - 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.2. Інструкції №21-1 витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покривається цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Таким чином, якщо працівнику призначено пенсію відповідно до пп. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то фактичні витрати на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах покриваються пропорційно підприємствами, робота на яких дає право на призначення пільгової пенсії.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій., що визначено п. 6.4. Інструкції №21-1.

Пунктом 6.5 даної Інструкції передбачено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно п. 6.7 Інструкції №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з оскаржуваним розрахунком № 1177 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з вересня 2014 року позивачу виставлено до відшкодування витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах по гр. Гончарко Миколі Сергійовичу із щомісячною сплатою 2690,63 грн. та часткою плати підприємства в розмірі 73,48 %.

Не погоджуючись із розрахунком № 1177 позивач в обґрунтування адміністративного позову покладає обставини, що по суті зачіпають питання законності призначення пенсії гр. Гончарко М.С. за Списком № 2.

Судом встановлено, що громадянину Гончарко Миколі Сергійовичу на підставі протоколу від 01.07.2014 №2885 призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за списком № 2 (п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Не погоджуючись із рішенням про призначення Гончарко М.С. пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України №1788-XII, позивач звернувся з адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду, про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя про призначення Гончарко М.С. пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України 2Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ; зобов’язання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя призначити Гончарко М.С., 07.02.1957 року народження, пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХП відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, з дати звернення за призначенням пенсії.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 (суддя Чернова Ж.М.) по справі № 808/9129/14 у задоволенні позову Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення відмовлено.

Вказана постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015.

Так, Запорізький окружний адміністративний суд у справі № 808/9129/14 дійшов наступного висновку:

"Оскільки Гончарко Микола Сергійович після 01.01.1992 працював на роботах, передбачених списком №2 на Публічному акціонерному товаристві "Запорізький завод феросплавів" з 22.09.1999 по 17.09.2001 (атестація робочих місць проведена 20.03.1995, продовжена листом від 09.06.2000 та наступна - 04.01.2001), тому управління на законних підставах визначило пільговий стаж та діяло відповідно до вимог чинного законодавства, призначаючи вищезазначеному пенсіонеру пенсію відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Саме факт роботи Гончарко М.С. на пільгових умовах за списком №2 після 01.01.1992 року виключає можливість застосування положень статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні його пенсії.

Таким чином, у позивача відсутні підстави стверджувати про неправомірні дії управління під час направлення до відшкодування Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 закону України "Про пенсійне забезпечення" №1177.

Крім того, позивачем не наведено доказів порушення відповідачем норм діючого пенсійного законодавства при винесенні рішення про призначенні пенсії гр. Гончарко М.С., що могли стати підставою для його скасування.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що рішення управління про призначення гр.Гончарко М.С. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оформлене протоколом від 01.07.2014 року №2835 винесено правомірно."

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, законність та обґрунтованість призначення гр. Гончарко М.С. пенсії за Списком № 2 вже встановлена судовими рішеннями в адміністративній справі № 808/9129/14, та в силу ст. 72 КАС України не потребує повторного доведення.

У зв’язку із цим, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, спростовуються вищенаведеним.

Згідно з пунктом 6.6 Інструкції № 21-1 додаткові пенсії, додаткові витрати на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", доплати, надбавки та підвищення, призначені відповідно до законодавства України, які виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України не включаються до розміру фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню.

Як встановлено з розрахунку №1177, в графі "загальний місячний розмір пенсії" міститься інформація щодо загального місячного розміру пенсії та окремо графа "розмір пенсії" та "надбавки, доплати, підвищення з інших джерел" (графи № 7-9). В графі 12 – "частка плати даного підприємства (%)" визначено у відсотковому значенні частку, яку повинно відшкодовувати відповідне підприємство, та в графі 16 визначено місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, який повинен сплатити платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до зазначеного розрахунку жодних надбавок, доплат та підвищень вказаному пенсіонеру не призначалось.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя діяло в межах та на підставі норм законодавства України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто дії відповідача щодо складання розрахунку №1177 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є законними та обґрунтованими, а тому твердження позивача про протиправність таких дій в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного розрахунку № 1177 є безпідставними.

На підставі викладеного та враховуючи положення ст. 72 КАС України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька