Справа № 810/1514/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1514/15 Головуючий у 1-й інстанції:Терлецька О.О. Суддя-доповідач:Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року адміністративний позов Комунального підприємства Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області від 28 липня 2014 року №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2014 року Тетіївською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області проведено камеральну перевірку КП КОР "Тетіївтепломережа" щодо своєчасності сплати платежів до бюджету з податку на додану вартість, терміном сплати 30 травня 2014 року, за результатами якої складено Акт від 17 липня 2014 року №219/151/24879282.

При перевірці своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання податковим органом встановлено, що позивачем порушено п. 203.2 статті 203 ПК України, а саме несвоєчасно сплачено до бюджету податок на додану вартість.

Зі змісту Акта перевірки слідує, що позивач порушив граничні терміни сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2014 року (граничний термін до 30 травня 2014 року) на 25 днів у сумі 17 163,90 грн., на 40 днів у сумі 20 000,00 грн., на 43 дня у сумі 24 796,90 грн., на 44 дня у сумі 1 889,25 грн.

За результатами перевірки на підставі статті 126 Податкового кодексу України Тетіївською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 липня 2014 року №, згідно з яким зобов'язано позивача сплатити 20 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 9 337,23 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необґрунтовано дійшов висновку, що підприємство сплатило податок на додану вартість за квітень 2014 року з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" зареєстроване як юридична особа Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області 22 листопада 1994 року та як платник податків перебуває на обліку в Тетіївській ОДПІ з 13 січня 1995 року.

Як встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2014 року підприємство подало до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року з податковим зобов'язанням з податку на додану вартість у сумі 63 850,00 грн., а платіжними дорученнями від 15 травня 2014 року №1522, від 16. травня 2014 року №1529, від 19 травня 2014 року №1541 сплатило вказану суму до бюджету.

В цих платіжних дорученнях позивач визначив призначення платежу - сплата нарахованих сум ПДВ згідно декларації за квітень 2014 року.

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з положеннями статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з вимогами п. 57.1 статті 57 ПК України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 87.1 статті 87 ПК України - джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу положень п. 87.9 статті 87 ПК України - в разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З аналізу положень п. 87.9 статті 87 ПК України вбачається, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року по справі №810/1323/13-а встановлено, що за 2009, 2010, 2011, 2012 роки КП КОР "Тетіївтепломережа" подавались декларації з податку на додану вартість, в яких визначено суми податкового зобов'язання, які позивачем були сплачені в повному обсязі у строки, встановлені чинним законодавством, що свідчить про відсутність податкового боргу за вказані періоди.

Отже, вказаним судом рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено, що у КП КОР "Тетіївтепломережа" за 2009-2012 роки був відсутній податковий борг.

Поряд з цим, з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції копій податкових декларацій позивача з ПДВ за січень 2013 року - січень 2014 року із самостійно визначеними платником сумами податкових зобов'язань з ПДВ, а також копій платіжних доручень, судом встановлено, що оплата по цих податкових деклараціях з ПДВ за названий період здійснена КП КОР "Тетіївтепломережа" у повному обсязі у встановлені строки.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у позивача відсутній податковий борг по податку на додану вартість за період з січня 2013 року по листопад 2013 року.

При цьому, в Акті перевірки не вказано, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов'язань, та не указано на підставі якого документа підприємство зобов'язане сплатити суму, що зазначена в Акті перевірки, але не сплатило її.

За таких обставин, враховуючи що відповідач не довів власної позиції щодо того, що підприємство сплатило податок на додану вартість квітень 2014 року з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання, а позивач надав докази на підтвердження своєчасної та в повному обсязі сплати самостійно визначених ним сум грошових зобов'язань з ПДВ за вказаний період, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 28 липня 2014 року №.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову частково.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.