Справа № 825/1947/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 825/1947/14
Суддя доповідач Земляна Г.В.
У Х В А Л А

І менем України

09 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправними дії відповідача при винесенні наказу № ІV 25-329/14-14-сг від 28.05.2014 року; зобов'язати відповідача скасувати наказ № ІV 25-329/14-14-сг від 28.05.2014 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства у Чернігівській області щодо видання наказу від 28 травня 2014 року № IV 25-329/14-14-сг та скасовано цей наказ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 червня 2015 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року скасовано, а адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними, зобов'язання скасувати наказ направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй ухвалі Вищий адміністративний суд України вказав, що суди першої та апеляційної інстанції не перевірили доводи сторін по справі та не встановили обставини справи, які мають значення для прийняття рішення по суті. Зокрема, не перевірено чи позивач звертався до Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Держземагенства у Чернігівській області з метою погодження проекту землеустрою.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

09.09.2015 року в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції надійшло клопотання представника позивача про відмову в позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала, при цьому, заперечувала лише проти скасування постанови суду першої інстанції та просила визнати її нечинною.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про відмову від позову підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 112 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 112 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи.

Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Відповідності до п.2 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи ті обставини, що представник позивач добровільно відмовляється від позову та підтримав своє клопотання в повному обсязі в судовому засіданні, колегія суддів приймає відмову позивача від позову та закриває провадження по справі.

Крім того, дослідивши обставини справи та, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Срібнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 18.05.2011 року № 195 ОСОБА_1 надано згоду на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства на умовах оренди орієнтованою площею 569,5 га, які знаходяться за межами населених пунктів та на території Срібнянського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із них на території: Горобіївської сільської ради площею 443,40 га, Савинської сільської ради площею 39,73 га, Карпилівської сільської ради с. Карпилівка площею 32,60 га та с. Лебединці плещею 53,90 га (а.с. 9-10).

Також Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області 28.05.2014 року видано наказ № IV 25-329/14-14-сг, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 15 років, розташованої та території Горобіївської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, орієнтовною площею 14,2425 га (а.с. 32).

В подальшому Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області було винесено наказ № 25-464/14-14-02 від 18.06.2014, яким затверджено проект землеустрою та надано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 14,2425 га ріллі (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 15 років, розташовану на території Горобіївської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, та 11.07.2014 року укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_2

Позивач, вважаючи, що наказ Головного управління Держземагенства у Чернігівській області від 28.05.2014 року № IV 25-329/14-14-сг про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою порушує його права на отримання в оренду земельної ділянки, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції з урахуванням вимог ухвали Вищого адміністративного суду прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем протягом тривалого часу (більше 4 років) з моменту надання згоди на підготовку проекту землеустрою не було вчинено жодних дій з метою погодження проекту землеустрою для отримання в оренду земельної ділянки, що суперечить принципу раціонального використання земель, а також створює умови для неотримання державою коштів з орендної плати за землю, а тому оскаржуваний наказ Головного управління Держземагенства у Чернігівській області № ІV 25-329/14-14-сг від 28.05.2014 прийнятий правомірно, у межах наданих повноважень, та у спосіб, передбачений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 нього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, ствердженого указом Президента України від 08.04.2011 р. № 445/2011 (надалі - Положення) центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Державне агентство земельних ресурсів України

Відповідно до п. 6 і Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені у встановленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського визначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗКУ особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно вимог ч. 3 ст. 123 ЗКУ відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи із вище викладеного, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є вичерпним. Таким чином, приймаючи до уваги те, що підстави для відмови є вичерпними і дотримані Відповідачем, відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на дату отримання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, земельна ділянка була вільною, за Позивачем не обліковувалася у зв'язку із відсутністю зареєстрованого права оренди, тому у Позивача відсутні правові підстави стверджувати про наявність у нього відповідних прав на земельну ділянку.

Так, відповідно до частини 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, у тому числі, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями.

Довідкою державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №05-09/1303 від 05.06.2014 р. виданої Відділом Держземагенства у Чернігівській області, земельна ділянка площею 14,2425 га. відводиться ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, із земель державної власності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що надаючи дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, Відповідач (його посадові особи), діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Земельним Кодексом України, а Наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 28.05.2014 року № IV 25-329/14-14-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою винесений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про прийняття відмови від адміністративного позову, визнання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2015 року нечинною та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 112, 157, 194, 196, 198, ч.2 ст. 203, 205, 206, 212 КАС України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2015 року - визнати нечинною.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 09 вересня 2015 року