Справа № 2-а-162/10
Суддя: Мокрецький В. І.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -162110
ПОСТАНОВА іменем України

19 липня 2010 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Мокрецького В.І., з участю секретаря судового засідання - Кириленка О.О., адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Житомирському районі про перерахунок пенсії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом до пенсійного фонду України в Житомирському районі, у якому вказує, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та являється інвалідом 1-ої групи, яка встановлена їй внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою і отримує пенсію від Пенсійного Фонду України в Житомирському районі, як інвалід 1-ої групи за вказаним захворюванням. Однак розмір вказаної пенсії, яку позивачка отримує є значно меншою ніж та, яку вона повинна отримувати у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України № 796 Про „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закону №796 ) У звязку з цим, вона просить визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати останнього провести перерахунок розміру її пенсії, а також сплатити їй суму різниці між недоплаченою та фактично отриманою пенсією за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, що становить 59375,40 грн. та виплачувати в подальшому належну їй пенсію в повному обємі без будь-яких обмежень.

В судовому засіданні захисник позивачки позов підтримав, з вищевикладених підстав.

Представник відповідача позов не визнала з тих підстав, що розмір нарахованої та виплаченої позивачеві пенсії відповідає чинному законодавству, а також у звязку із тим, що Управління пенсійного фонду України в Житомирському районі є неналежним відповідачем по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивачка являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 029081, виданого 22 жовтня 1993 року Житомирською облдержадміністрацією. З 24.05.1993 року являється інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 2-18 АВ № 029026 від 24 травня 1993 року. Інвалідність позивачці встановлена внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою (копії довідки експертної комісії додається). У зв'язку з цим позивачка отримує пенсію в управлінні пенсійного фонду України в Житомирському районі, як інвалід 1-ої групи за захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою.

Однак, розмір вказаної пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є значно меншим ніж той, який позивачка повинна отримувати згідно ч.4 ст.54 Закону №796, у відповідності до якої розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 1-й групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком. Згідно ж вимогам ст. 50 вказаного Закону інвалідам 1-ої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.

В свою чергу, позивачці у період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням додаткової пенсії, була нарахована та виплачена пенсія у розмірі 10530,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року з подальшими змінами та доповненнями, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче меж малозабезпеченості.

Мінімальна ж пенсія за віком, як слідує зі змісту Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік», складає 498 грн., а з 01.11.2009 року у звязку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 06.11.2009 року - 573 грн.

Таким чином, на підставі вищевказаних законів та Закону №796 основний розмір пенсії, з урахуванням 10 мінімальних пенсій за віком, щомісячного підвищення пенсії на 100% від мінімальної пенсії за віком, статусу інваліда, мав складати 10 мінімальних пенсій за віком (ч.4 ст.54 Закону №796) + 100 % мінімальної пенсії за віком (ст.50 Закону №796).

В даний час відповідач, виходячи із розміру 19 грн. 91 коп., встановленим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, безпідставно продовжує недоплачувати позивачці пенсію.

Дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачці у повному обсязі є неправомірними, оскільки суперечать ч. 4 статті 54 Закону №796, ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року, якою встановлюється розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Окрім цього, протиправність дій відповідача щодо обрахунку та виплаті пенсії позивачці у неповному розмірі підтверджується Постановою Верховного Суду України від 27.05.2008 року, якою визначено, що при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України №796 застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів Верховного суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статі мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуюч даний спір суд дійшов висновку, що зазначена пенсія позивачці, як постраждалій внаслід Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду 1-ої групи у 2009 році виплачувала неправомірно та не в повному обсязі, що є підставою для часткового задоволення позову.

Так, суд визнає дії Управління пенсійного фонду України в Житомирському районі що виплати не в повному розмірі позивачці вказаної пенсії незаконними та зобовязує вказа-^ управління провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням проведених виплат, а так виплачувати подальшому призначену їй пенсію в повному обсязі без обмежень. У стягне конкретної суми визначеної позивачкою у позові суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціаль- захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 19 Закону Укра «Про пенсійне забезпечення», Постановою Верховного Суду України від 27.05.2008 року, ст з 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. і

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Житомирсь районі щодо незаконного зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Житомирському районі проЕ- перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2009 року по 31.12.2009 : відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадя- постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 19 Закону України «Про пен- забезпечення» з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Житомирському районі виплачує«-' подальшому ОСОБА_2 призначену їй пенсію в повному обсязі без обме відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громад постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 19 Закону України «Про пє-і забезпечення».

На постанову, протягом 10 днів з дня проголошення, до Житомирського районно-: може бути подана заява про її апеляційне оскарження, а протягом 20 днів після подання =; заяви може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської обласг Житомирський районний суд.

Суддя: