Справа № 806/2367/15
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 серпня 2015 року Житомир справа № 806/2367/15
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Липи В.А.,судді Гуріна Д.М., судді Шимоновича Р.М. - розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про зобов’язання вчинити дії,-
ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.), ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) звернувся з позовом з врахуванням уточнених позовних вимог до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області про зобов‘язання вчинити дії, а саме:
- зобов'язати Державну фіскальну службу України вилучити інформацію про ОСОБА_1, яка була надана під час отримання ідентифікаційного номеру та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків використовуючи цифрові ідентифікатори;
- зобов'язати Державну фіскальну службу України зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платника податків за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації;
- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області вилучити інформацію про ОСОБА_1, яка була надана під час видачі ідентифікаційного номера і в подальшому вести облік ОСОБА_1 як платників податків за раніше встановленими формами обліку: без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації;
- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області знищити інформацію про ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;
- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області проставити у паспортах ОСОБА_1 та його неповнолітніх дітей ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.), ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) на сторінках 7,8 та 9 відмітку про наявність права здійснювати будь-який платіж без цифрового ідентифікатора за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач та його неповнолітні діти є прихожанками Іршанської церкви Покрови Божої Матері ОСОБА_4 єпархії Української Православної Церкви і через свої релігійні погляди не бажають, щоб їх ім'я ототожнювалося з будь-яким цифровим замінником. На думку позивача, таке їх право закріплено Конституцією та чинним законодавством України. Для реалізації вказаного права позивачі зверталися до відповідачів, але їм було протиправно відмовлено в оформленні їх права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора.
Державна фіскальна служба України та Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Житомирській області - відповідачі по даній справі, проти позову заперечили та направили до суду письмові заперечення у яких зазначили, що визнать право позивачів через свої релігійні переконання відмовлятись від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Разом з тим, на думку відповідачів, чинне законодавство передбачає, що за таких підстав облік позивачів як платника податків можливо виключно в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Крім того, чинне податкове законодавство взагалі не передбачає окремого обліку платників податків лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, формування та ведення такого Державного реєстру і обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків регулюються правовими нормами Податкового кодексу України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.12.2013 N 779 (надалі-Положення N 779), що були чинні на день виникнення таких відносин.
Встановлено, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своїми дітьми ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.), ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.).
ОСОБА_1 має діючий номер реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_1, а у ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) - реєстраційна картка платника податків відсутня.
ОСОБА_1 звертався із заявами в своїх інтересах, крім того, його дружина ОСОБА_5 зверталась в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) до Державної фіскальної служби України та Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області щодо відмови від реєстраційного номера облікової картки платника податків та бажання перебувати на обліку як платник податків без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, а лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації. Вказані звернення відповідачами не були задоволені із мотивів, викладених у листах про результати розгляду звернень.
Сторони по справі визнають право позивачів через свої релігійні переконання відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків. Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у позивачів права перебувати на обліку як платники податків без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, а лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, а у відповідачів - обов'язку забезпечити реалізацію такого права позивачів щодо такого обліку.
Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
До 01 січня 2011 року діяв Закон України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" від 22.12.1994 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. Згідно із статтею 5 цього ж Закону до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.
Проте, Закон України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" втратив чинність 01 січня 2011 року разом з набранням чинності Податковим кодексом України, яким на даний час регулюється порядок обліку платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Пунктом 63.2 статті 63 Податкового кодексу України передбачено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Як передбачено пунктом 63.7 статті 63 Податкового кодексу України, контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, патентах, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому. Кожен платник податків зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Пунктом 70.1 статті 70 Податкового кодексу України визначено, що облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.
Згідно із пунктом 70.5 статті 70 цього ж Кодексу фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт. Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування. Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.
Відповідно до пункту 70.12 статті 70 вказаного Кодексу реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків.
З наведених норм чинного законодавства України чітко слідує, що релігійні переконання особи не звільняють її від конституційного обов'язку сплачувати податки і збори. При цьому, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. За загальним правилом, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Проте, для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, облік ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. При цьому, облік таких осіб ведеться в окремому Державному реєстрі за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. Порядок реалізації права на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника чітко визначено законодавством.
Пунктом 1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України (далі - паспорт) без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
Відповідно до пункту І розділу IV цього ж Положення Державний реєстр фізичних осіб - платників податків формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
Згідно із пунктами 1, 2, 8 розділу VІІІ вказаного Положення фізична особа, яка раніше не подавала Облікової картки і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України. Облік фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та подали до контролюючого органу Повідомлення, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта. Взяття на облік фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру здійснюється протягом п'яти робочих днів від дня подання до контролюючого органу Повідомлення.
Правом на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків позивачі вперше скористалися у 2015 році, відтак, на правовідносини між позивачами та відповідачами поширюються норми чинного податкового законодавства, а саме: ПК України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779.
Аналогічні висновки щодо правил дії нормативно-правових актів у часі в подібних правовідносинах були зроблені Верховним судом України у постанові від 01 липня 2014 року №21-238а14.
З матеріалів справи слідує, що позивачі просили відповідачів не вносити про них інформацію до Державного реєстру фізичних осіб - платників податку, використовуючи цифрові кодифікатори (тобто, серію та номер паспорта) та здійснювати їх облік виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання серії та номера паспорта.
Разом з тим, за нормами чинного податкового законодавства України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та обов'язково за серією та номером діючого паспорта громадянина України, без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків, про що у паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
Згідно із пунктами 1, 2 розділу ХІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків. Документи, пов'язані з проведенням операцій, передбачених пунктом 1 цього розділу, які не мають серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.
Тобто, з цього слідує, що в усіх документах, які містять інформацію про об'єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, обов'язково повинно бути зазначено серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), а у разі відсутності у вказаних документах серії та номера паспорта такі документи вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.
Враховуючи наведені норми, механізм відмови особи від ідентифікаційного номеру є формалізованим процесом, який передбачає подання заяви згідно з установленою формою, а також певних документів, що стосуються особи.
В силу статей 6, 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.
Це означає, що порядок обліку платників податків та дії контролюючих органів у зв'язку з веденням цього обліку визначаються актами законодавства. Вимоги цих законодавчих актів є загальними, вони поширюють свою дію на необмежене коло осіб і не залежать від бажання особи, її згоди чи незгоди з встановленим правовим порядком.
Це також означає, що порядок обліку платника податку, який відмовився від ідентифікаційного номеру, не може визначатися й судовим рішенням, адже це виходить за межі компетенції суду.
При вирішенні даного спору не заслуговує на увагу правова позиція позивачів про те, що дія норм Податкового кодексу України звужує їх права, які були передбачені Законом України " Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів ", оскільки норми цього Кодексу у встановленому порядку неконституційними визнані не були.
При цьому, норми Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів" на спірні правовідносини не поширюються, оскільки вказаний Закон втратив чинність із набранням чинності ПК України з 01.01.2011, в той час як правом на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків позивачі скористалися у 2015 році.
Оскільки, Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у випадку, якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, серією та номером паспорта, тому взаємопов'язані позовні вимоги про зобов'язання не вносити інформацію про позивачів до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, використовуючи цифрові кодифікатори, про зобов'язання Державну фіскальну службу України зберегти за позивачем форму обліку платників податків (лише за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації), про зобов'язання вести облік позивачів як платників податків за раніше встановленими формами обліку без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платників податків без використання серії та номеру паспорта (лише за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації), про зобов'язання знищити інформацію про позивачів у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами, до задоволення не підлягають.
Крім того, не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов'язання податкового органу проставити у паспортах відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, оскільки згідно із пунктом 8 розділу VІІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779, лише після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення і складається зі слів "Має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта", а не зі слів "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора", як просять вказати позивачі.
Стосовно позовної вимоги про зобов'язання видати ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) довідки з текстом "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою, слід зазначити наступне.
Як зазначалось вище, порядок реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі визначений приписами Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.12.2013 року № 779.
Проте, вказаним Положенням не передбачено порядок надання будь-яких довідок про право здійснення платежів без цифрового ідентифікатора, тобто, у даному випадку ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) просить суд прийняти рішення щодо зобов'язання контролюючого органу вчинити дії, які не передбачені чинним законодавством.
Також слід звернути увагу на те, що за своїм змістом дане Положення передбачає облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України. Тобто, такий облік можливий лише у разі наявності у особи паспорта. Іншого порядку обліку даної категорії осіб чинним законодавством не передбачений.
Зі статей 31, 32, 33 Цивільного кодексу України вбачається, що малолітньою особою є фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років; неповнолітньою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років та повнолітньою є фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) є малолітніми, то вони наразі не мають права на отримання паспорта громадянина України.
Тому, враховуючи вищевикладене, своє право щодо відмови від ідентифікаційного номеру через свої релігійні або інші переконання малолітні особи зможуть використати після досягнення ними 16-річного віку, звернувшись із відповідною заявою до податкового органу за місцем їх проживання.
Крім того щодо позовних вимог про зобов'язання Володарсько-Волинську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області після отримання ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) паспортів громадянина України внести на сторінці 7, 8 або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою, слід також зазначити, що, проставлення відмітки у паспорті є завершальною стадією процедури відмови від ідентифікаційного номеру, яка, у свою чергу, може бути розпочата тільки за власним волевиявленням особи.
Тому така позовна вимога є передчасною, оскільки містить вимогу про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії у майбутньому, а рішення суду не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 (26.01.2004 р.н.) та ОСОБА_3 (09.06.2011 р.н.) є такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачів про зобов'язання відповідачів вчинити спірні дії слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 2, 86, 94, 122, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, що діє у своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про зобов’язання вчинити дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Головуючий суддя В.А. Липа