Справа № 826/5405/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5405/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 13 від 29 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бісем Телеком» (код ЄДР 36424112) щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «ЮКК Зевс» (код ЄДР 37727193) за період травня 2014 року, за результатами якої складено акт № 957/2655-22-13/36424112 від 15 жовтня 2014 року .

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок чого ТОВ «Бісем Телеком» безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року на суму ПДВ 173 913, 00 грн.

Висновки податкового органу щодо взаємовідносин ТОВ «Бісем Телеком» з контрагентом ТОВ «ЮКК Зевс» ґрунтуються на листі № 4306/7/26-58-09-01 від 02 жовтня 2014 року від ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в якому зазначено, що директор, бухгалтер та засновник ТОВ «ЮКК Зевс» гр. Григор А.В. згідно даних Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві, знаходиться в розшуку за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 189. ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 356 КК України по кримінальним провадженням № 00001496, № 00001658, № 0000432.

У зазначеному листі також вказано, що 14 травня 2014 року на виконання ухвал Солом'янського районного суду м. Києва по кримінальному провадженню № 009000030 від 27 лютого 2014 року проведено 12 обшуків в результаті яких вилучено бухгалтерські документи та чорнові записи, що підтверджують злочинну діяльність, 4 комп'ютерні системні блоки, 1 ноутбук, 1 флеш накопичувач, мобільні телефони в кількості 11 штук, 54 печатки по 46 СГД, в тому числі документи та печатка ТОВ «ЮКК Зевс»».

Крім того, податковий орган посилається на те, що згідно акту ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 32926-56-22-03-09/37727193 від 24 червня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮКК Зевс» встановлено, що ТОВ «ЮКК Зевс» протягом січня 2013 року сформовано незаконний податковий кредит вигодонабувачам на суму 9 млн. грн.

Виходячи з вищевикладеного, податковий орган прийшов до висновку, що правочини між ТОВ «Бісем Телеком» та ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року здійснені без мети настання реальних наслідків, перевіркою не підтверджується отримання послуг від ТОВ «ЮКК Зевс» та не встановлено реального здійснення господарських операцій.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 13 від 29 жовтня 2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 173 913, 00 грн. за основним платежем та на 43 478, 25 грн. за штрафними санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем (Замовник) та ТОВ «ЮКК Зевс»(Підрядник) укладено Договір підряду № 0514 від 01 травня 2014 року, відповідно до умов якого (Підрядник), зобов'язувався на свій страх і ризик виконати за завданням (Замовника) ТОВ «Бісем Телеком» комплекс будівельно-монтажних робіт, а Замовник зобов'язувався прийняти і оплатити виконану роботу. Перелік та обсяг робіт вказується сторонами в актах виконаних робіт. Загальна вартість робіт за договором складає 1 043 478, 00 грн., у т.ч. ПДВ 173 913, 00 грн.

Виконання умов зазначеного договору підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 0514 від 31 травня 2014 року відповідно до якого ТОВ «ЮКК Зевс» виконало наступні роботи: установлення бетонних основ під щогли; виготовлення драбин, зв'язок, кронштейнів, гальмових конструкцій; монтаж драбин прямолінійних без огорожі; ставлення болтів будівельних з гайками і шайбами; монтаж рам для трубчастих стійок; улаштування будівель повнозбірних; улаштування покрівель із метало профілю, у т.д.

На підставі вказаного договору ТОВ «ЮКК Зевс» виписано податкову накладну № 372 від 31 травня 2014 року на суму 1 043 478, 00 грн., у т.ч. ПДВ 173 913, 00 грн., номенклатура «Будівельно-монтажні роботи».

Розрахунки між сторонами за надані послуги проведені у повному обсязі. Суми ПДВ за податковою накладною включені ТОВ «Бісем Телеком» до складу податкового кредиту за травень 2014 року.

Крім того, на підтвердження наявності у ТОВ «ЮКК Зевс» необхідної матеріально-технічної бази та трудових ресурсів, необхідних для виконання спірних операцій, до матеріалів справи надано чинні (у т.ч. на момент здійснення спірних операцій) ліцензії державної архітектурно-будівельної інспекції на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, Служби безпеки України на впровадження, ввезення, вивезення голографічних захисних елементів, Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо імпорту дисків для лазерних систем зчитування.

Також, в матеріалах справи містяться договори оренди нежитлових приміщень № 2412203 від 24 грудня 2013 року, від 05 грудня 2012 року та від 30 травня 2013 року, а також акти приймання ТОВ «ЮКК Зевс» вказаних приміщень в користування, додано штатний розклад на 2013 рік, згідно якого в штаті ТОВ «ЮКК Зевс» передбачено 30 штатних посад.

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України - не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України - податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1 названого Закону - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» - якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору та в період його виконання відомості в Єдиному державному реєстрі з приводу реєстрації як позивача, так і його контрагентів були чинні. Крім того, вказані особи були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Дії, вчинені у межах нікчемного правочину, не можна вважати господарськими операціями, оскільки зазначений правочин не створює інших юридичних наслідків, окрім пов'язаних з його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи, договори, які укладені між позивачем та ТОВ «ЮКК Зевс» не визнані судом недійсними, їх недійсність прямо не встановлена законом, у зв'язку з чим існує презумпція правомірності вказаного правочину, а також наявність взаємних прав та обов'язків сторін за таким договором.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, виконання договору підтверджується вищезазначеними матеріалами справи .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, надані позивачем документи у своїй сукупності свідчать про фактичний рух активів на підприємстві із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності ТОВ «Бісем Телеком».

Крім того, надані позивачем первинні документи оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 від 16 липня 1999 року та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року , та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта з приводу наявності акту ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 32926-56-22-03-09/37727193 від 24 червня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮКК Зевс», оскільки в них не досліджувались питання виконання робіт та правильність формування показників податкової звітності.

Крім того, відповідно до п. 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року - у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги наявність кримінальних проваджень стосовно директора, бухгалтера та засновника ТОВ «ЮКК Зевс» гр. ОСОБА_3 який знаходиться в розшуку за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 189. ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 356 КК України, оскільки всі первинні документи, які укладені позивачем із ТОВ «ЮКК Зевс» в межах спірних операцій, були підписані гр. ОСОБА_4, яка згідно відомостей з ЄДРПОУ, мала право підпису та право на вчинення всіх юридичних дій від імені ТОВ «ЮКК Зевс» на момент підписання договору та здійснення спірних операцій, а, відтак, ДПІ не доведено обґрунтованості своїх посилань на вказані обставини та не зазначено, яким чином вони впливають на здійснення спірних операцій із позивачем.

Також податковим органом не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Колегія суддів також звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 08 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.