Справа № 815/4008/15
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4008/15

Справа № 815/4008/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.10.2014 року №408-25,

ПОСТАНОВИВ:

Дачно-будівельний кооператив «Золоті ключі» (далі ДБК «Золоті ключі») звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу від 27.10.2014 року №408-25.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 28 листопада 2014 року підприємством було отримано податкову вимогу від 27.10.2014 року №408-25 про сплату податкового боргу у розмірі 420 908, 00 грн. Не погоджуючись із зазначеним рішенням податкового органу позивач вказав на наступні обставини. Так, позивач зауважив, що податкова вимога від 27.10.2014 року №408-25 форми «Ю» складена згідно Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1037, який на дату отримання позивачем податкової вимоги втратив чинність, тоді як така вимога повинна була бути складена згідно умов Наказу Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року №576. Податкова вимога не містить головної вимоги, передбаченої п. 59.3 ст. 59 ПК України щодо відомостей про факт виникнення грошового зобов’язання у сумі 420 908, 00 грн.

За таких обставин, позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав для формування та направлення на його адресу податкової вимоги від 27.10.2014 року №408-25 про сплату боргу у розмірі 420 908, 00 грн.

У судове засідання представник позивача не з’явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Представник відповідача у судовому засіданні, у зв’язку з неявкою представника позивача не заперечував щодо розгляду справи у порядку письмового провадження.

З урахуванням вищенаведеного, заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 №279250, дачно-будівельний кооператив «Золоті ключі» зареєстрований Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області 10.01.2013 року (а.с. 8).

Дачно-будівельний кооператив «Золоті ключі» є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України та перебуває на обліку в ДПІ у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області.

Як встановлено судом, 28 листопада 2014 року ДБК «Золоті ключі» отримано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області Форми «Ю» від 27.10.2014 року №408-25, згідно якої станом на 26.10.2014 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов’язаннями становить 420 908, 00 грн., з яких основний платіж - 0, 00 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг – 420 908, 00 грн. (а.с. 56).

Однак, не погоджуючись із зазначеною податковою вимогою, позивач звернувся до суду з вимогами про її скасування з підстав наведених у позові.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов’язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

При цьому, згідно з п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З огляду на положення зазначених норм Податкового кодексу України, податкова вимога складається контролюючими органами та направляється платнику податків у разі несплати таким платником узгодженої суми грошового зобов'язання (податкового боргу) в установлені законодавством строки.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийняття відповідачем податкової вимоги форми «Ю» від 27.10.2014 року №408-25, судом досліджувалось питання щодо узгодженості грошового зобов’язання у сумі 420 908, 00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду (адміністративна справа 815/1329/13-а).

Рішення апеляційного суду набрало законної сили 04 червня 2014 року.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Крім того, слід зазначити, що за приписами ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності з положеннями ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах , встановлених законом.

Згідно з п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків, зобов'язаний, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

При цьому, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган, згідно приписів п. 59.1 ст. 59 ПК України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки відповідач при прийнятті оскарженого рішення діяв правомірно, податкова вимога від 27.10.2014 року №408-25 про сплату податкового боргу у розмірі 420 908, 00 грн. є законною та скасуванню не підлягає.

Щодо посилань позивача на те, що податкова вимога від 27.10.2014 року №408-25 форми «Ю» складена згідно Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1037, який на дату отримання позивачем податкової вимоги втратив чинність, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 576 затверджено Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків (далі Порядок №576). 26.11.2013 року Порядок набрав чинності.

Цей Порядок розроблено відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України і визначає механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів. Дія цього Порядку поширюється на платників податків, які не сплатили узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки.

Відповідно до п.2.2 Порядку №576, податкова вимога формується, якщо платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів (п. 3.1 Порядку №576).

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи наведена в додатку 1 до цього Порядку (п. 3.5 Порядку №576).

Разом із тим, дослідивши спірну податкову вимогу від 27.10.2014 року №408-25, судом встановлено, що її форма є додатком №1 до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків – Форма «Ю».

Водночас, на підставі Наказу Міністерства фінансів № 904 від 25.10.2013 втратив чинність Наказ Міністерства фінансів України від 24.10.2012 № 1113 «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків».

Тобто, на момент прийняття відповідачем податкової вимоги від 27.10.2014 року №408-25, форма та порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків визначались Порядком, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 576.

Таким чином, відповідачем при винесенні спірного рішення (податкової вимоги від 27.10.2014 року №408-25) не дотримано діючого Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків.

Разом із тим, суд зазначає, що в даному випадку формування відповідачем податкової вимоги форми «Ю» від 27.10.2014 року №408-25 за формою, встановленою на підставі нормативного акту, який втратив чинність не є достатньою підставою для скасування цього рішення, оскільки несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання, вказаного в цій вимозі, підтверджується матеріалами справи.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Такої правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі від 28.03.2014 року № 375/11/14-14.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 254, 255 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 27.10.2014 року №408-25 – відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук