Справа № 804/6199/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 р. Справа № 804/6199/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання - Германюк Т.В.
представника позивача - Наумчик Л.В.
представника позивача - Кривошей О.Л.
представника відповідача - Овсяннікової М.Ш.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги, -
30.04.2014 року комунальне підприємство «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції, в якому просило скасувати пункти 1, 2 вимог Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності від 10.04.2014 року за № 870-21/477.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2014 року провадження у справі було відкрито та справу призначеного до судового розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року роз'єднано позовні вимоги комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради, виділивши в самостійне провадження вимогу щодо скасування пункту 2 вимоги Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності від 10.04.2014 року № 870-21/477 та провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 804/5941/14 та № 804/5628/14.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 року провадження у справі було поновлено.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року відповідачем складено Акт від 04.03.2014 року № 870-36/01. В подальшому на підставі вказаного акту направлено вимогу від 10.04.2014 року за № 870-21/477. Пункт 1 даної вимоги позивач вважає таким, що підлягає скасуванню оскільки висновки, які стали підставою для його прийняття є помилковими та такими, що не відповідають дійсності.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що вимога ґрунтується на виявлених та відображених в акті від 04.03.2014 року № 870-36/01 порушеннях, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши письмові докази у справі, встановив.
04.03.2014 року працівниками Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року.
10.04.2014 року позивачу направлено вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності № 870-21/477, в пункті 1 якої вимагається: відшкодувати та усунути виявлені ревізією порушення у повному обсязі, а саме:
Ревізією цільового та законного витрачання бюджетних коштів встановлено:
- незаконні витрати коштів субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, на загальну суму 82 623,12 грн. внаслідок: включення до Розрахунку обсягу заборгованості різниці в тарифах станом на 01 жовтня 2013 року отриманої з місцевого бюджету фінансової підтримки по КЕКВ 2610 «Субвенції та поточні трансферти підприємствам» у сумі 55 620,00 грн. та завищення обсягу заборгованості в різниці в тарифах, яка розрахована за 2012 рік, через незаконне нарахування та виплату надбавок та премій, що призвело до завищення фактичних витрат на суму 27 003,12 грн.
Перерахувати до Державного бюджету кошти у сумі 82 623,12 грн., повернення раніше отриманої субвенції на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в іншому випадку зменшити Розрахунок суми субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах послуги з централізованого водопостачання та водовідведення 82 623,12 грн.
- завищення розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах станом на 01 жовтня 2013 року, яка розрахована за січень-вересень 2013 року на загальну суму 48 978,85 грн., по якому станом на момент проведення ревізії субвенція з державного бюджету КП «ЖВК» ДОР отримана частково.
Зменшити Розрахунок суми субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого водопостачання та водовідведення на 48 978,85 грн.
Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваного пункту вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011)).
Відповідно до п. 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням про Держфінінспекцію (Указ N 499/2011) установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ (надалі - Закон № 2939) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Статтею 2 Закону № 2939 передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з нормою статті 4 Закону № 2939 інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 10 Закону № 2939 органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.
На підставі наведеного суд доходить висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
У справі, що розглядається, орган державної фінансової інспекції пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір.
Окрім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що кошти субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню позивачу виплачені в повному обсязі, коригування суми розрахунку такої субвенції призведе до виникнення заборгованості перед Державним бюджетом, та як наслідок утворення збитків.
Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права зазначена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року справа N 21-40а14, від 13 травня 2014 року справа N 21-89а14, від 18.09.2014 року справа 332а14, в яких, зокрема, зазначено, що вимога державної фінансової інспекції може містити не тільки обов'язкові до виконання вимоги, а й інші, які не створюють додаткових прав та обов'язків на перевіряємо особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд доходить до висновку, що оспорювана вимога не є тим рішенням, яке може бути скасовано в судовому порядку.
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 11, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до Павлоградської об'єднаної державної фінансової інспекції про скасування вимоги - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена в повному обсязі 08.09.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 08.09.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.В. Горбалінський В.В. Горбалінський А.О. Кошля