Справа № 2а-2322/09/0870
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-2322/09/0870

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-2322/09/0870

07 вересня 2015 року

17год. 02хв.

м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Мухи Я.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: Костяновська Ю.О.

позивача: представник не з'явився;

відповідача: представник Харченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державної інспекції України з контролю за цінами

до

Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт"

за участю прокуратури Запорізької області

про стягнення економічних санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області звернулася до суду із адміністративним позовом до Державного підприємства “Бердянський морський торговельний порт”, в якому просить стягнути з відповідача економічні санкції в сумі 1454922,36 грн.

06.10.2010 від прокуратури Запорізької області надійшло клопотання про вступ у справу (а.с.79 том 1).

Ухвалою суду від 04.06.2009 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 2а-3014/09/0870. Ухвалою суду від 11.12.2013 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.12.2013 провадження у справі зупинено до встановлення правонаступника позивача – Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 18.08.2015 провадження у справі поновлено, допущено заміну первинного позивача – Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області на його правонаступника – Державну інспекцію України з контролю за цінами.

Від Державної інспекції України з контролю за цінами надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що правомірність рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області № 100 від 24.06.2008 року перевірена судами першої та апеляційної інстанції, вказане рішення не скасовано, а відтак, є підставою для стягнення економічних санкцій, застосованих таким рішенням. Окрім того, Верховний Суд України в постанові від 04.11.2014 року № 21-374а14 підтвердив, що оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що Верховний Суд України в постанові від 27.02.2012 у справі № 21-453а11 зазначив, що плата за послуги з оформлення приходу суден у порт та виходу суден з порту є послугою, яка надається за вільними цінами, а відтак, рішення № 100 від 24.06.2008 є протиправним. Окрім того, Інструкція про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, яка була використана позивачем при прийнятті рішення, на підставі якого заявлена вимога про стягнення санкцій, на даний час не діє, тим самим позивач позбавлений повноважень щодо стягнення економічних санкцій. Окрім того, розмір штрафних санкцій станом на дату розгляду справи є меншим, ніж на дату винесення рішення № 100. Позивачем при прийнятті рішення № 100 від 24.06.2008 не враховано вимоги ст. 250 Господарського кодексу України, а саме до розрахунку економічних санкцій взято частину періоду по-за межами строку, визначеними ст. 250 ГК. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника відповідача, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини справи, дослідивши інші наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області проведено планову перевірку Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", результати якої оформлено актом № 000476 від 23.05.2008 (а.с.7-10 том 1).

Перевіркою встановлено, що в період з 01.06.2007р. по 01.05.2008р. за оформлення приходу суден, оформлення відходу суден Державним підприємством "Бердянський морський торговельний порт" отримано необґрунтовану виручку у сумі 484974 грн. 12 коп. з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі 266883 грн. 93 коп. за вхід суден в порт та вихід з нього та 218090 грн. 18 коп. за огляд суден), яку агентами або судновласниками сплачено у повному обсязі (у тому числі і за попередньою платою).

24.06.2008р. на підставі встановлених порушень в Акті перевірки, Державною інспекцією з контрою за цінами в Запорізькій області прийнято Рішення №100 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, згідно якого у Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" вирішено вилучити 1454922 грн. 36 коп. у доход Державного бюджету (з яких: 484974,12 грн. – сума порушення, 969948,24 грн. – штраф).

Вказане рішення Державним підприємством "Бердянський морський торговельний порт" оскаржувалося в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2009 в справі №2а-3014/0870, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2011 (а.с.90-93), в задоволенні позову відмовлено. При цьому суди дійшли висновку, що виручка в сумі 484974,12 грн. є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо покликань відповідача на постанову Верховного Суду України від 27.02.2012 у справі № 21-453а11, суд зазначає таке.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на вказані норми суд зазначає, що постанова Верховного Суду України, на яку покликається відповідач, датована 27.02.2012. Водночас, в постанові від 04.11.2014 у справі № 21-374а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що: "…оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту - це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торговельному порту України.

Оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни, як це передбачено у пункті 62 Зборів і плати.

За кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у визначеному Положенням про портові збори розмірі.

Встановлення портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено".

А відтак, суд вважає за доцільне застосувати правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 04.11.2014, яка є більш пізнішою (новішою).

Окрім того, суд вважає недоцільним повторно давати оцінку рішенню відповідача №100 від 24.06.2008 року в даній справі про стягнення економічних санкцій, оскільки правомірність такого рішення вже перевірена судами першої та апеляційної інстанції.

Щодо покликань відповідача на неврахування позивачем вимог ст. 250 Господарського кодексу України, суд зазначає, що вказана норма визначає строки застосування адміністративно-господарських санкцій. Наразі суд не дає оцінки рішенню позивача про застосування економічних санкцій, а вирішує спір про їх стягнення. Вимоги ст. 250 Господарського кодексу України не стосуються строків стягнення санкцій, а відтак, вказані покликання відповідача є необґрунтованими.

Щодо покликань відповідача на те, що Інструкція про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затв. наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року № 298/519, втратила чинність, суд зазначає таке.

Вказана інструкція втратила чинність лише 11.11.2014 на підставі Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 1198/1018 від 08.10.2014. На дату застосування економічних санкцій Інструкція була чинною.

Водночас, пунктом 3 Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, затв. Указом Президента України від 30 березня 2012 року № 236/2012, визначено, що основними завданнями Держцінінспекції України є реалізація державної політики з контролю за цінами, зокрема, шляхом здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; запобігання порушенням у сфері ціноутворення та їх усунення.

Держцінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (п. 8 ч.6 Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами). А відтак, покликання відповідача на відсутність у позивача повноважень на стягнення санкцій у зв’язку з втратою чинності Інструкцією від 03.12.2001 року № 298/519, спростовуються наведеними вище нормами.

Щодо покликань відповідача на те, що станом на дату розгляду справи чинним законодавство передбачено менший розмір штрафних санкцій, ніж застосовано рішенням № 100 від 24.06.2008 суд зазначає, що наразі судом не дається оцінка рішенню № 100 від 24.06.2008, а вирішується лише питання про наявність підстав для стягнення санкцій, застосованих вказаним рішенням.

Зважаючи, рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області № 100 від 24.06.2008 р., на підставі якого позивач просить суд стягнути суму економічних санкцій, є чинним та підлягає обов’язковому виконанню, відповідачем не надано суду доказів сплати економічних санкцій, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" (код ЄДРПОУ 01125761) до Державного бюджету України суму необґрунтованої виручки у розмірі 484974,12 грн. (чотириста вісімдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири гривні 12 коп.) та суму штрафу в розмірі 969948,24 грн. (дев'ятсот шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок вісім гривень 24 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька