Справа № 816/2069/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/2069/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Постернака О.Г.,

представника відповідача Муравйова О.В.,

представників третіх осіб Мазур Л.Б., Ткаченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення одноразової грошової допомоги та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України (надалі - Міноборони), Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (надалі - ГУ ДКС України у Полтавській області) про:

- визнання протиправною бездіяльності військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не подання в 15-денний строк головному розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язання військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 подати головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 внаслідок отримання в 1983 році вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 як інваліду II групи в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, а саме 50 569,50 грн та внаслідок отримання в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 як інваліду ІІ групи в розмірі 24-місячного грошового забезпечення, а саме 40455,60 грн в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб";

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 внаслідок отриманих ним поранень;

- стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рахунок Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок отримання ним в 1983 році вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 як інваліду II групи в розмірі 30-місячпого грошового забезпечення, а саме 50 569,50 грн; внаслідок отримання ним в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 як інваліду II групи в розмірі 24-місячного грошового забезпечення, а саме 40455,60 грн;

- стягнення з відповідача, за рахунок Державного бюджету України, моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що протокольним висновком військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 визнано факти отримання ОСОБА_1 у 1983 році травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (Демократична Республіка Афганістан) та у 1986 році травми, пов`язаної з проходженням військової служби. Зазначав, що висновком МСЕК від 18.11.2014 №1444 йому з 10.11.2014 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, а відтак, на переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відмову Полтавського ОВК у підготовці висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, викладену у листі від 02.03.2015 вих. №10/75/9, позивач вважає неправомірною, оскільки таку виплату встановлено чинним законодавством.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях посилався на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на момент встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, у зв`язку з чим на нього не поширюються гарантії, встановлені статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Наголошував на тому, що позивачем не надано доказів неотримання страхової виплати від НАСК "Оранта".

Міністерство оборони України надало до суду письмові пояснення, за змістом яких проти позову заперечує з аналогічних підстав.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи - Міністерства оборони України проти позову заперечували з підстав та мотивів, наведених у письмових запереченнях Полтавського ОВК та поясненнях Міноборони.

Представник третьої особи - ГУ ДКС України у Полтавській області проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову повністю з підстав його необґрунтованості.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на різних посадах з 04.12.1974 по 16.06.1995.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 в складі радянських військ був направлений до Демократичної Республіки Афганістан з 14.09.1982 по 12.07.1983.

Окрім того, в період з серпня 1985 року по листопад 1990 року позивач проходив військову службу в складі радянських військ (Повітряні сили Південної групи військ) в Угорській Народній Республіці.

Позивачем у 1983 році отримано вогнепальне осколкове поранення задньо-бокової області шиї, контузія головного мозку. За змістом витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 зазначені травми визнано такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 46/.

Крім того, у 1986 році позивачем отримано травму - консолідований після металоостеосинтезу та остеопластики перелом кісток середини правого передпліччя. За змістом витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08.11.2013 №250 зазначену травму визнано такою, що пов`язана з проходженням військової служби /а.с. 46/.

Висновком МСЕК від 18.11.2014 №1444 ОСОБА_1 з 10.11.2014 безстроково встановлено ІІ групу інвалідності /а.с. 47/.

24.02.2015 позивач звернувся до Полтавського ОВК із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності /а.с. 48-51/.

Листом від 02.03.2015 вих. №10/75/9 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати останньому одноразової грошової допомоги /а.с. 52/.

Не погоджуючись з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_3 у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Повідомляючи ОСОБА_1 про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги відповідач виходив з того, що на момент встановлення позивачу групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, а тому на нього не поширюються гарантії, встановлені статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

За приписами статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що набула чинності з 01.01.2014) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до частини другої вказаної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

В силу пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності встановлено з 10.11.2014 /а.с. 47/. Виходячи з наведених вище положень Порядку, датою виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 10.11.2014.

Спірні відносини стосуються наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зазначене повністю підтверджено записом у висновку МСЕК від 18.11.2014 №1444 /а.с. 47/.

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку про те, що особи, яким після 01.01.2007 встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 (номер судового рішення в ЄДРСР 39035067).

З приводу посилань відповідача на те, що у листопаді 2013 року ОСОБА_1 висновком МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, суд звертає увагу на те, що із заявою про отримання одноразової грошової допомоги на підставі довідки до акта огляду МСЕК від 14.11.2013 серії 10 ААА №172135 /а.с. 92/ позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не звертався, одноразову грошову допомогу не отримував.

Тобто, позивач вважається таким, що вперше звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим до спірних відносин потрібно застосувати норми закону, чинні на дату виникнення у позивача права на отримання означеної допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності.

Оскільки ІІ групу інвалідності позивачу встановлено у листопаді 2014 року, до спірних відносин мають застосовуватись положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та редакція Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що набула чинності з 01.01.2014.

Стосовно тверджень представника відповідача відносно того, що станом на дату звільнення позивача з військової служби (1995 рік) чинним законодавством передбачалась виплата НАСК "Оранта" страхового відшкодування, а не одноразової грошової допомоги, суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд України, у постанові від 10.03.2015 у справі №21-563а14, зазначив: "обов`язкове особисте державне страхування та одноразова грошова допомога є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом".

Виходячи з положень частини третьої статті 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд зазначає, що з набуттям 01.01.2007 чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" страхові виплати замінено на одноразову грошову допомогу.

Щодо посилань відповідача на ймовірне отримання ОСОБА_1 страхової виплати НАСК "Оранта", суд звертає увагу на те, що відповідні виплати здійснювались до 01.01.2007, а позивачу ІІ групу інвалідності встановлено лише у 2014 році, що унеможливлює отримання останнім страхової виплати.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, суд відхиляє як необґрунтовані твердження відповідача про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

А відповідно до пункту 13 згаданого Порядку Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу /пункт 14 Порядку/.

Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За приписами частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України, у зв`язку з чим вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Призначення та визначення розміру грошової допомоги знаходиться поза компетенцією як відповідача, так і суду, оскільки, в силу наведених вище положень пункту 12 Порядку, належить до повноважень Міністерства оборони України.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Полтавського ОВК щодо не подання в 15-денний строк головному розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок отриманих ним поранень.

При цьому суд виходить з того, що бездіяльністю є певна форму поведінки особи, що полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків згідно із законодавством України.

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем підготовлено відповідь на заяви ОСОБА_1 від 24.02.2015, а виплата позивачу одноразової грошової допомоги можлива лише після прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення такої допомоги.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх передчасністю.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, то такі не можуть бути задоволеними з огляду на наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, відповідно до положень частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пленум Верховного Суду України, у постанові від 13.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні /пункт 5/.

Позивачем не надано доказів, що підтверджували б спричинення йому моральної шкоди саме відповідачем. ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що, зокрема, підтверджували б наявність причинного зв`язку між ймовірною шкодою та діями відповідача. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування.

Залучена до матеріалів справи копія висновку судово-психологічної експертизи по цивільній справі №552/1722/14-ц /а.с. 57-59/, в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути визнана належним доказом заподіяння немайнової (моральної) шкоди позивачу безпосередньо діями відповідача, оскільки містить доводи лише щодо наявності причинного зв`язку між отриманими позивачем у 1983, 1986 роках травмами та психологічним (емоційним) станом ОСОБА_1 .

До того ж, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що моральні страждання позивач пов`язує саме з фактами отримання травм, а не з діями відповідача.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати у справі - відсутні.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення одноразової грошової допомоги та моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко