Справа № 2603/2458/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2015 р. м. Київ К/800/40234/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом в якому просив визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач, УПФ) в перерахунку пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.02.2010 року та з 01.04.2012 року.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що премія, яку позивач просив врахувати для обчислення нового розміру пенсії, має тимчасовий характер, виплата її дозволена лише в межах виділених асигнувань для грошового забезпечення військовослужбовців та не поширюється на осіб що перебувають на пенсії. Крім того, Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не повно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справ. Зміна його грошового забезпечення відбулась на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2010 року у справі № 2-а-19/10 та згідно довідки Київського обласного військового комісаріату № 136073, а тому відповідач повинен був здійснити перерахунок його пенсії на підставі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб».

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

11.06.2012 року Київським обласним військовим комісаріатом позивачу видано довідку за № 136073 у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення (а.с. 79).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії, однак листом від 24.10.2013 року за № 25866/12/11-2406 відповідач фактично відмовив позивачеві у здійсненні перерахунку пенсії (а.с.77-78).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Частиною 2 статті 159 КАС України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції вважає, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог процесуального права від яких прямо залежало правильне по суті вирішення справи.

З поданої позовної заяви вбачається, що за захистом порушених прав позивач звернувся у квітні 2012 року.

Позивачем, під час судового розгляду в суді першої інстанції, двічі заявлялось клопотання про зміну позовних вимог (а.с. 72, 86).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 51 КАС України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно ч. 1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Судом першої інстанції, на що не звернув увагу суд апеляційної інстанції, в порушення ст.ст. 11, 51, 137 КАС України, не враховано принципу диспозитивності та не прийнято ухвалу за результатами розгляду питання про прийняття чи повернення заяв позивача про зміну позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_2 видано позивачу довідку про складові грошового забезпечення від 11.06.2012 року № 136073.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені ч. 2 ст. 51 цього Закону.

Позивач вказував, що змінилося декілька видів складових його грошового забезпечення, що підтверджується довідкою Київського обласного військового комісаріату № 136073, зокрема, змінився розмір премії з 10% на 90%, посадовий оклад з 1600 грн. на 1850 грн., надбавка за вислугу років з 694 грн. на 794 грн., надбавка за особливо важливі завдання з 50% на 90%.

В свою чергу, суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, зазначили, що премія, яку позивач просив врахувати для обчислення нового розміру пенсії, має тимчасовий характер, виплата її дозволена лише в межах виділених асигнувань для грошового забезпечення військовослужбовців та не поширюється на осіб що перебувають на пенсії. Однак, суди не надали належної правової оцінки та не вирішили спір в частині зміни розміру посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливо важливі завдання.

Відповідно до вимог ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4). Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає (ч. 5).

З огляду на це, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допустили порушення норм процесуального права, а тому рішення судів ухваленні з порушенням положень ст. 159 КАС України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 липня 2014 року у справі № 2603/2458/12-а скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко

Повний текст виготовлено 07.09.2015 року.