Справа № 22-а-21059/11
Суддя: Соколан Н. О.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 10.3.2 (І) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н. О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.

суддів: Михайлів Л. В., Савіної Г.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що йому, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи, не проводився перерахунок пенсії за період з 01.01.2004 року, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Уточнивши свої вимоги, просив поновити процесуальний строк звернення до суду, визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій за період з 01.01.2004 року в розмірі, передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок їх розміру у відповідності до вимог вказаного Закону в зазначений період та виплатити відповідні суми на його користь.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року.

Зобов'язано УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплатити державну та додаткову пенсію ОСОБА_2, відповідно до вимог ч. 4 ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» із врахуванням сум, які були виплачені.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування постанови суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин показник мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» й не враховано, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС визначається Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу правомірно виплачує на користь позивача основну та додаткову пенсію в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС й є інвалідом 3-ї групи захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим йому призначено державну та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка виплачується йому УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

22.06.2009 та 12.08.2009 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до УПФУ в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу про перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в чому йому було відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виходив з факту порушення відповідачем вимог ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при обчисленні на користь позивача розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, й нарахування останньої в розмірі меншому ніж передбаченому діючим Законом в період з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року, й обовязку відповідача у звязку з цим здійснити її перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього ж Закону в редакції від 06.06.1996 року, розмір пенсії для інвалідів 3-ї групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 3-ї групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджетУкраїни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від28.12.2007 р. № 107-VІ внесені зміни до ст. 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими розмір пенсії інвалідів ІП групи - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження, не може бути нижчим 180% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підпунктом 12 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. № 107-VI внесені зміни до ст. 50 Закону №796-ХІІ, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам П групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені пп. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VІ визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тобто з 22.05.2008 року редакція ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була поновлена, й їх дія на 2009-2010 рік не зупинялася, й положення цих статей не змінювалися.

Починаючи з 01.01.2004 року позивачу здійснюється також нарахування й виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю.

При цьому, нарахування та виплата державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю, за період з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року здійснювалася відповідачем не у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в розмірах передбачених Постановами Кабінету Міністрів України, а саме: «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» № 1 від 03.01.2002 року, «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008 року.

За таких обставин, виходячи з пріоритетності закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у звязку з поширенням на них дії однакових юридичних актів, колегія суддів вважає, що позивач має право на перерахунок державної пенсії за період з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року у відповідності до положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 01.07.2009 року по 01.03.2010 року у відповідності до положень ст. 50 вказаного Закону, оскільки саме в ці періоди нарахування та виплата пенсій позивачу здійснювалася відповідачем в порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України, що суперечить діючим положенням ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які мають пріоритет у застосуванні до врегулювання спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 54 зазначеного Закону при визначенні розміру пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», й іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, то колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин показника розміру мінімальної пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний бюджетний рік.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, а тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо помилково застосування до спірних правовідносин показника мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», безпідставні.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду залишенню без змін відповідно до ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: