Справа № 2а-1670/516/11
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2a-1670/516/11

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року

м. Полтава

Справа № 2a-1670/516/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Кукоби О.О.,

при секретарі – Стемковській О.О.,

позивача - Орос Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Людмили Миколаївни до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови ВП № 13064920 від 30.12.2010 року про накладення штрафу у розмірі 340 грн. за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2011 року Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації замінено належним позивачем, а саме: виконуючим обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Людмилою Миколаївною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 30.12.2010 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн. на виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Л.М. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Машівського районного суду Полтавської області на підставі виконавчого листа № 2а-195/1/09, виданого Машівським районним судом Полтавської області 02.01.2009 року. Вважає, що вказана постанова про накладання штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки рішення суду не виконане з незалежних від нього причин: Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації не є головним розпорядником бюджетних коштів вищого рівня.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав до суду письмові заперечення, в яких вказував, що відсутність бюджетного фінансування боржника не є поважною причиною для невиконання рішення суду, а тому державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції на підставі статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" правомірно винесено постанову про накладення штрафу.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17.03.2009 року Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації зобов'язано провести перерахунок та виплатити Михайловій В.В. грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст. 56 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік". Для примусового виконання вказаного рішення суду Машівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 2а-195/1/09 від 02.04.2009 року.

Преамбулою Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

На виконання наведеної норми Закону державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції 28.05.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17.03.2009 року та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 04.06.2009 року.

Проте, у встановлений державним виконавцем строк рішення суду боржником не виконано.

Твердження позивача про те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації у зазначений строк для добровільного виконання судове рішення не виконано через відсутність відповідного фінансування, судом оцінюється критично, оскільки відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов‘язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов‘язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відсутність відповідного фінансування не може бути визнано поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. При цьому суд бере до уваги, що судовим рішенням на позивача було покладено обов‘язок здійснити дії по нарахуванню та виплаті грошових коштів.

Відсутність грошових коштів для їх виплати може бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення на підставі статті 33 Закону України “Про виконавче провадження”, проте не є підставою для ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надаючи оцінку діям та рішенням суб’єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 87 Закону України “Про виконавче провадження” регламентовано, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

На виконання вимог Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Машівського РУЮ, у зв’язку з невиконанням боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Машівського районного суду Полтавської області, 30.12.2010 року виніс постанову про накладення на виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Л.М штрафу у розмірі 340 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Машівського РУЮ при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України “Про виконавче провадження”, а тому позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 89 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка звертається до адміністративного суду із позовною заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами, повинна сплатити судовий збір.

Підпунктами 1, 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому для державного мита; розмір судового збору визначається згідно з підпунктом "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.1993 та становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3,40 грн.

У зв’язку з цим, з виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Людмили Миколаївни на користь Державного бюджету України підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору у розмірі 3,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Людмили Миколаївни до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови відмовити.

Стягнути з виконуючого обов’язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації Орос Людмили Миколаївни на користь Державного бюджету України витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2011 року.

Суддя О.О. Кукоба