Справа № 2-а-3637/10
Суддя: Демочко Т. Є.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Володарський районний суд Донецької області
31 грудня 2010 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
при секретарі Гранкіній О.В.
розглянувши у порядку скороченного провадження в залі суду с.м.т. Володарське адміністративну справу за позовом:
Управління Пенсійною Фонду України в Володарському районі Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок га виплату недоотриманих сум додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров’ю , -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те. шо він мас статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія - 2). знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області та отримує звідти пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю з 03.02.2007 року у розмірі 74,70 щомісячно. Проте розмір виплачуваної відповідачем додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не відповідає розмірам встановленим ст. ст. 49, ч. 1 ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Оскільки пенсія виплачувалася позивачу в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством України, просить визнати неправомірними дії відповідача стосовно виплати з 03 лютого 2007 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, віднесеної до категорії 2. шо постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, в розмірі меншому ніж це встановлено ст.ст. 49. ч. 1 ст. 51. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист ромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зобов’язанням відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров’ю, як особі постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи віднесеної до категорії - 2. у відповідності до ст.ст. 49. ч. І ст. 51 Закону1 України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку не менше 30 процентів від мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично здійснених виплат з 03 лютого 2007 року.
Позивач у судове засідання не з’явився, в адміністративному позові просить розглянути справу без її участі, оскільки в судове засідання не може з’явитися за станом здоров'я.
Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав до суду заперечення проти позову, у якому просить розглянути справу без участі представника УПФУ в Володарському районі Донецької області та у яких зазначив, що позивач отримує пенсію відповідно до ст. ст. 50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до статті 49 цього Закону пенсії особам, віднесеним до категорії і. встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. При цьому частиною 4 статті 54 Закону встановлено, шо в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 1 групі інвалідності -10 мінімальних пенсій за віком; по 2 групі - 8’мінімальних пенсій за віком: по 3 групі - 6 мінімальних пенсій за віком. Стаття 50 цього Закону передбачає встановлення особам, віднесеним до категорії 1 щомісячної додаткової пенсії за школу, заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІ1 групи - 50% мінімальної пенсії за віком, інвалідам II групи - 75% мінімальної пенсії за віком Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною третьою цієї статті передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частиною 1 цієї статті застосовується виключно для визначання розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а саме Законом України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України, а також здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та Законами України. Згідно зі статтею 117 Конституції Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання. З метою реалізації права осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 03.01.2002 р. №1 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до п.2 постанови КМ України №1 від 03.01.02р (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.04 № 894, з 01.09.2004 р.) розрахунок додаткових пенсій та пенсій,
передбачених ч.4 статті 54 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, провадиться виходячи в розміру 19,91 грн. (з 01.09.04 - 22.30грн.), постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 № 1293 вказані розміри пенсій збільшено в 3.5 рази, (учасники ліквідації аварії в 1986 році) та 2.5 рази (інші учасники ліквідації аварії).
Враховуючи конституційну норму щодо обов*язкового виконання постанов Кабінету Міністрів України (ст. 117 Конституції України), управлінням Пенсійного фонду при визначенні розміру пенсії позивача було правомірно застосовано вказані вище постанови Кабінету Міністрів України.
На підставі переліченого просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AЕC (Категорія - 2), що підтверджується посвідченням серія А № 025613 від 04 березня 1993 року. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Володарському районі Донецької області з 03.02.2007 року та отримує пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі меншому ніж це встановлено ст. ст. 49. ч. І ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, шо підтверджується довідкою відповідача № 7196/03 віл 26.1 1.2010 року.
Суд приходить до висновку, шо відповідачем не доведено правомірність своїх дій, у період визначений в позовних вимогах та визнає бездіяльність відповідача протиправною з наступних підстав.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Частина 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, шо настала внаслідок каліцтва чи захворювання (у спірних відносинах має місце захворювання) внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - загальний закон).
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» віл 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов’язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 наведеного Закону, і означає, шо особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Абзац перший пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «1 Іро загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» передбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України ..Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України
Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1. 2. З, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії: б) додаткової пенсії за школу, заподіяну здоров'ю, яка при значається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі ЗО процентів мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до ст. 49 нього Закону призначається після виникнення права на державну пенсію.
Підпунктами 12,15. 17 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-V1 (надалі - Закон № 107) були внесені зміни, в тому числі й до ст.. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (пункт 28 розділу ІІ).
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет Україні на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 1 січня 2008 року були внесені до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, і до статей 50,54.
Статтею 152 Конституції України передбачено, шо закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, ї 22.05 2008 року, відновлена дія ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції до 01.01.2008 року.
Враховуючи вищевикладене, суд при розгляді і вирішенні даного спору застосовує норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, які бели чинними до внесення змін Законом № 107.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії на достатній життєвий рівень дає Закон України „Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 року № 966-XIV. а також Закон України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-111.
Відповідно до ст. 17 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-111. основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються в тому числі мінімальний розмір пенсії за віком.
Основні державні соціальні гарантії, які с основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В ст. 19 Закону № 2017-111 передбачено, що виключно законами України визначаються мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії г обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно віл форми власності.
Згідно ст. 2 Закону «України „Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. В ч. З ст. 4 цього ж Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
У відповідності до ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 №489-V. розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.
У відповідності до ст. 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N I07-V1. розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня 2008 року по 01 листопада 2009 року - 498 гривень.
Відповідно до ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26 грудня 2008 року N 835-V1, розмір прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність з 1 листопада 2009 року становить - 573 гривень.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року N 2I54-V1, розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить: .з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.
Таким чином, для позивача як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесеній до 2-ої категорії, нижній розмір додаткової пенсії відповідно до ст. 49, ч.1 ст. 51 Закону № 796-ХП повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів, а не з розмірів визначених постановами Кабінету міністрів України. Оскільки, статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Крім того, зазначені постанови КМУ є підзаконними актами яка суперечить Закону України "Про статус і соціальний Захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", також порушую та звужує права позивача, встановлені Конституцією України.
Право на пенсію та додаткову пенсію встановлює Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсій, встановлених законами, не підлягає зменшенню. Це гарантує ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і освобод.
Застосування відповідачем зазначених постанов КМУ до спірних відносин обмежує конституційне право позивача на соціальний захист, суперечить припиши законності, визначеного п. 2. 4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України та приписам н 1.6 ст. 92 Конституції України, ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
Дії управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі постанов Кабінету Міністрів України призвела до того, то відбулося значне звуження обсягу прав позивача, які існують в державі для відповідної категорії громадян.
Тому суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування пенсії (державної та додаткової) у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50. 54 ч. 4 Закону Укради «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» с неправомірними.
З таких підстав обчислення і призначення пенсії особам захворювання яких пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється за правилами ст. 17 Закону України «.Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 року № 966-ХІУ, в якій зазначено, що прожитковий мінінмум застосовується для встановлення в тому числі розміру мінімальної пенсії за віком, який також відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Щодо постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 січня 2002 року №1, на яку посилається відповідач, то нею встановлені розміри сум. з яких проводиться розрахунок пенсій, які не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком та суперечать положенням статей 50, 54 Закону №796-ХП.
Роз'яснення наведені в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.1 1.96 року №9. застерігають, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Рани України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.
Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт. який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати Закон, який регулює ці правовідносини.
Доводи відповідача щодо пропушення позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права, передбаченого ст.. 99 КАС України, неспроможні, так як відповідно до ч.2 ст. 99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. З ст. 99 КАСУ для захисту прав, свобод та інтересів особи ним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які. якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, згідно ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.1 1.1991 року N 1788-ХІІ. суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Крім того, згідно до вимог статті 76 Закону України ..Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" від 8 лютого 1995 року N 39'95-ВР. право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, не обмежується строком давності.
Таким чином, приймаючи до уваги положення ст. ст. 49. ч. 1 ст. 51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 2 Закону України ..Про прожитковий мінімум”, ст. 17, 19 Закону України ..Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, суд прийшов до висновку, шо вимоги позивача підлягають задоволенню та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров’ю позивачу як особі, віднесеній до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна бути перерахована з 03 лютого 2007 року.
З урахуванням викладених обставин суд визнає дії відповідача протиправними та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров’ю як особі, віднесеній до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. ст. 49. ч. 1 ст. 51. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із розрахунку не менше 30 процентів мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 03 лютого 2007 року.
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за № 7-93 від 21.01.1993 р. громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору.
Таким чином, позивач звільнений від сплати судових витрат.
Оскільки відповідач о державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави. ,
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49. ч. і ст. 51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум», ст. 17,19 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1,2,4,5,6,10,11,14,17,3,69-71,79, 86, 87, 88, 94, 98, 111, 160, 161, 162, 163, 185, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 1, 3, 6 ,8, 19, 22, 23, 24 Конституції України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Володарському районі Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - задовольнити.
Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області з 03 лютого 2007 року стосовно виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, віднесеної до категорії 2, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, в розмірі меншому ніж не встановлено ст.ст. 49. ч. 1 ст. 51, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі постраждали! від наслідків Чорнобильської катастрофи віднесеної до категорії - 2, у відповідності до ст.ст. 49, ч. 1 ст. 51. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку не менше ЗО процентів від мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично здійснених виплат з 03 лютого 2007 року .
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення через Володарський районний суд до Донецького апеляційного адміністративного суду Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, або у письмовому провадженні то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.