Справа № 525/457/15-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 525/457/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщик міліції Штаферун Володимира Володимировича на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 525/457/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщик міліції Штаферун Володимира Володимировича

про адміністративне правопорушення серія ПС1 № 855791 від 19.03.2015,

ВСТАНОВИЛА:

19.03.2015 року ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_2 в селищі Велика Багачка Полтавської області по вулиці Жовтнева був зупинений інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщиком міліції Штаферун В.В. В подальшому, 19.03.2015 року відповідачем по справі відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП 1 №080696 та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС 1 №855791 від 19.03.2015 року за нібито порушення ним п.30.1 Правил дорожнього руху, за що ч.6 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді штрафу, який накладено в сумі 170 грн. та затримано автомобіль згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19.03.2015 року.

Позивач ОСОБА_2 вважає постанову відносно нього серія ПС 1 №855791 від 19.03.2015 року, що винесена інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщиком міліції Штаферуном В.В. незаконною, оскільки посадовою особою при притягненні його до адміністративної відповідальності не враховано в повній мірі положення ст.ст.9,245,280 КУпАП. ОСОБА_2 вказує, що він придбав у користування автомобіль ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_2 у 2014 році у спосіб, який не заборонений цивільним законодавством, а саме, продавцем йому було передано технічний паспорт на автомобіль та ключі, при цьому, про те, що власниця даного автомобіля померла він дізнався від працівників ДАІ 19.03.2015 року, тобто під час притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказує, що він не є власником даного транспортного засобу, не є спадкоємцем померлої і станом на 19.03.2015 року він не міг знати, що власник автомобіля померла.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.03.2015 року та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС 1 №855791 від 19.03.2015 року, що винесена інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщиком міліції Штаферуном В.В. про притягнення його, ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.6ст.121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. (а.с.а.с.1-3).

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області Штаферуна В.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ПС1 №855791 від 19.03.2015 року задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №855791 від 19.03.2015 року, винесену інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщиком міліції Штаферуном В.В. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн..

Інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщик міліції Штаферун Володимир Володимирович, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що інспектор ДПС при складанні протоколу та при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв у межах та на підставі законів та відповідно до Конституції України.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином. Від Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області прапорщика міліції Штаферуна Володимира Володимировича та ОСОБА_3 надійшли заява та клопотання про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_2 подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015 року без змін.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 працює помічником дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавської області (а.с.79), проживає в с. Радивонівка Великобагачанського району Полтавської області.

19.03.2015 року відповідачем по справі - інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області Штаферуном В. В. відносно водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №080696 за те, що він, ОСОБА_2, 19.03.2015 року о 14 год.53 хв. керував автомобілем ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_2 по вулиці Жовтнева в селищі Велика Багачка Полтавської області, який не перереєстрований у встановлений термін в Державтоінспекції (в звязку із смертю власниці ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно бази даних Армор). В протоколі вказано, що ОСОБА_2 цими діями порушив п.30.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП (оглянуті в судовому засіданні оригінали адміністративної справи щодо ОСОБА_3; а.с.4 даної справи).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19.03.2015 року вбачається, що водій ОСОБА_2, скориставшись своїм процесуальним правом, по суті правопорушення вказав, що не знав про те, що власник вищевказаного автомобіля помер, в той же час вказано, що він погодився з порушенням.

Постановою від 19.03.2015 року серія ПС 1 №855791, що винесена відповідачем по справі - інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС України в Полтавській області Штаферуном В. В., водія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП за вчинення правопорушення, обставини якого викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і на нього накладено стягнення у виді мінімального штрафу в сумі 170 грн., що передбачений санкцією частини цієї статті (а.с.5; оглянуті в судовому засіданні оригінали адміністративної справи щодо ОСОБА_3). З даної постанови вбачається, що водій ОСОБА_2 отримав копію даної постанови, що засвідчив своїм підписом.

Після цього, суб`єктом владних повноважень було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_2, який був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик в м. Лубни Полтавської області (а.с.6).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 6 ст.121 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку.

Згідно положень п.30.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (із змінами) (про порушення якого ОСОБА_3 вказано у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.03.3015 року), власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх у Державтоінспекції або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів (пункт 30.1 із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року).

Системний аналіз даних положень п.30.1 Правил дорожнього руху свідчить про те, що у цих положеннях Правил обовязок, зокрема, по перереєстрації транспортних засобів покладений на власників механічних транспортних засобів у разі, якщо законом встановлена обовязковість проведення такої реєстрації (перереєстрації).

Положеннями до п.1.10 Правил дорожнього руху встановлено, що власник транспортного засобу це фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджуються відповідними документами. Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

З облікової картки приватного транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2101, 1982 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 вбачається, що даний транспортний засіб з 1989 р. зареєстрований за ОСОБА_4, жит. с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області (а.с.21).

Відповідно до облікової бази Армор вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.20). Ці обставини (щодо смерті власника даного транспортного засобу) були з`ясовані 19.03.2015 року при перевірці вищевказаного транспортного засобу по відповідним базам; будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 дані відомості про смерть власника транспортного засобу були відомі раніше, ніж 19.03.2015 року, в матеріалах справи не має і вони не вбачаються з доказів у справі, які були досліджені судом при розгляді даної справи.

13.08.2011 року в Україні набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень», даним законом передбачається можливість використання транспортних засобів без оформлення довіреностей на право керування транспортним засобом та тимчасового реєстраційного талону; з цього часу для управління транспортним засобом достатньо отримати техпаспорт, а також мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та страховий поліс.

Виходячи з сукупності досліджених матеріалів адміністративної справи, з урахуванням вищевикладеного аналізу положень законодавства та обставин, за яких у листопаді 2014 року ОСОБА_2 набув право користування транспортним засобом ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2, не вбачається, що станом на 19.03.2015 року саме ОСОБА_2 повинен був здійснити відповідну перереєстрацію транспортного засобу, власниця якого померла, про що йому стало відомо 19.03.2015 року.

Наявність відповідних повноважень не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, позивач керував транспортним засобом, який в встановленому порядку не перереєстрований.

Тобто, в діях позивача є об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП . Однак для повного складу адміністративного правопорушення, обов'язково необхідно наявність вини особи.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Виходячи із критеріїв оцінки рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які викладені в ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, суб'єкти владних повноважень для реалізації своїх функції повинні діяти з дотримання встановленої законом процедури прийняття рішення; з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між буд-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахування права особи на участь у процесі; прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, їхніх посадових і службових осіб через призму вищезазначених критеріїв, і у разі виявлення порушень хоча б одного із цих критеріїв і за умови порушення прав, свобод та інтересів позивача, є підстави для задоволення адміністративному позову.

Згідно ст.. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

При притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суб'єктивна сторона порушення, а саме вина не встановлена.

Позивач зазначив у протоколі, що не знав про те, що автотранспортний засіб підлягає перереєстрації. Вказання у протоколі про погодження з порушенням, з урахуванням відсутності доказів обізнаності про необхідність перереєстрації, та навіть доказів про наявність вини у будь - якій формі, не може доводити наявність складу адміністративного порушення.

Як зазначає позивач, автомобіль був йому переданий йому третьою особою, яка теж не була обізнана про смерть власника.

Колегія суддів зазначає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, будь - які вади щодо заповнення документів на автотранспортний засіб не встановлено.

Будь - яких даних про те, що позивач був обізнаний чи повинен та міг бути обізнаний про смерть власника і відповідно необхідність перереєстрації транспортного засобу не встановлено.

Перевірка даних питань (крім пояснення позивача про його необізнаність) при притягненні до відповідальності з матеріалів справи не вбачається.

Враховуючи наведене, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не встановлено його вина адміністративному правопорушенні, що виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі, відповідач не наводить доводів щодо наявності вини, його обґрунтування зводяться до встановлення факту керування позивачем транспортним засобом, якій не перереєстровано в установленому порядку. В тому числі посилається на факт відео фіксації. Але факт керування транспортним засобом не перереєстрованим у встановленому порядку позивачем не заперечувався, та встановлено судом. Але судом не встановлено доказів вини позивача в скоєні адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем належним чином не обґрунтовано підстави зупинки транспортного засобу. Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі , що підставою зупинки було виявлення порушення правил дорожнього руху. З матеріалів справи вбачається, що протокол складено за порушення ч. 6 ст. 121 КУпАП, тобто керування транспортним засобом не перереєстрованим в встановленому порядку. Але яким чином до зупинки транспортного засобу виявлене це порушення не обґрунтовано.

Щодо доводів апеляційної скарги, про правомірність переміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик, то такі дії відповідача не оскаржені та відповідно не є предметом розгляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду, щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності..

Однак колегія суддів зазначає, що скасувавши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції в порушення ст. 293 КУпАП не вирішив питання, щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення чи направлення її на новий розгляд. Наведене є підставою зміни постанови суду першої діяльності на підставі п. 2 ст. 201 КАС України.

З урахуванням того, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності фактично не досліджувалося питання наявності вини у діях позивача(не з'ясовано особу відповідальну за перереєстрацію, не опитано особу що передала транспортний засіб), колегія суддів вважає за необхідним доповнити постанову суду першої інстанції положенням, щодо направлення справи про притягнення до адміністративної відповідальності на новий розгляд.

Враховуючи, що вимога про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1 № 855791 від 19.03.2015 року залишена без змін, тому колегія суддів зазначає, що згідно ст..94 КАС України не вбачає підстав щодо перерозподілу судових виплат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 525/457/15-а змінити.

Доповнити постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 525/457/15-а наступним : "Провадження по справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1 № 855791 від 19.03.2015 року направити на новий розгляд".

В іншій частині постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.06.2015р. по справі № 525/457/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 07.09.2015 р.