Справа № 2а-10/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 р. Справа № 29655/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Сапіги В.П., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі- ГУ МВСУ у Львівській області), Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі- ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області), з участю третьої особи начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, грошового забезпечення та компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.11.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, грошового забезпечення та компенсації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області №87 о/с від 23.07.2007 року, був звільнений з органів внутрішніх справ, з посади міліціонера ІТТ ГУМВСУ у Львівській області з 23.07.2007 року на підставі п.63 "є" за порушення дисципліни. З 03.07.2007 року по 14.07.2007 року він перебував на лікарняному, 15.07.2007 року він мав виходити на роботу оскільки працював позмінно: день, потім в ніч і дві доби вільний. Після закриття лікарняного 14.07.2007 року, він передзвонив начальнику ІТТ ОСОБА_2 і повідомив, що лікарняний закрито, та запитав останнього, в яку зміну виходити на роботу на що йому повідомили, щоб він виходив на роботу 17.07.2007 року у свою зміну, тобто на день з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. 15.07.2007 року він був на дні народженні де вживав спиртні напої, знаючи, що не має перебувати на роботі. Близько 18 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_3 і наказав вийти на роботу 15.07.2007 року в нічну зміну з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. оскільки особа, яка мала працювати у цей час захворіла. Він повідомив його, що вживав спиртні напої знаючи, що у нього вихідний. Останній відповів, що його перевіряти і питати про те, що він напідпитку ніхто не буде та щоб він вийшов на роботу. На прохання ОСОБА_3 15.07.2007 року він вийшов на роботу та в 20 год. 00 хв. заступив на зміну. Під час чергування в ІТТ прибув ОСОБА_3 та наказав їхати з ним на судово-медичне обстеження у витверезник, де лікарем було проведено освідчення на вміст алкоголю в крові. Після повернення він у присутності заступника начальника ІТТ ОСОБА_4 написав заяву, що 15.07.2007 року перебував у нетверезому стані. 23.07.2007 року був викликаний на кадрову комісію, де ніхто з присутніх не захотів його вислухати, а надалі був звільнений з органів внутрішніх справ. Після звільнення, йому повернули трудову книжку, однак звільнений він без обхідного листка, з ним не провели ніякого розрахунку, не виплатили частину заробітної плати, відпускних та інших доплат.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2010 року у позові ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з участю третьої особи начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, грошового забезпечення та компенсації відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що як вбачається з оскаржуваного наказу, його звільнено з органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни за п. 63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п.22 ст. 92 Конституції України, - виключно законами України

визначаються, діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за

них. Сутність службової дисципліни обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України. Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного Статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно із цим Статутом. Отже, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ регламентує порядок та умови служби особового складу органів внутрішніх справ, але не може визначати діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями та відповідальність за них.

У ході апеляційного розгляду позивач надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_5 надав пояснення та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підставою звільнення позивача з органів внутрішніх справ України було те, що постовий міліціонер ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о старшина міліції ОСОБА_1 на робочому місці вживав спиртні напої та знаходився на службі у нетверезому стані, що могло призвести до виникнення надзвичайної події в ізоляторі тимчасового тримання ЛМУ, чим грубо порушив трудову дисципліну.

Згідно атестаційного листа від 20.07.2007 року за період з серпня 2006 року до липня 2007 року, атестаційна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ, що підтверджується атестаційним листом. 23.07.2007 року позивачу було запропоновано ознайомитись із атестаційним листом, однак, останній відмовився, про що було складено акт від 23.07.2007 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що наказом Львівського міського управління ГУМВС України у Львівської області №87 о/с від 23.07.2007 року старшину міліції ОСОБА_1, міліціонера ізолятора тимчасового тримання та взятих під варту осіб Львівського міського управління ГУМВС, звільнено з органів внутрішніх справ в запас збройних сил України за п.63 "є" /за порушення дисципліни/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 23 липня 2007 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить: 06 років 04 місяці 00 днів, в пільговому обчисленні становить: 07 років 11 місяців 12 днів.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліції», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі Положення) затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року та Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про міліцію» службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до п.21 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (далі Положення) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 р. особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Згідно графіку несення служби, який був змінений у зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному, 15.07.2007 року о 19 год. 30 хв. на службу по охороні затриманих і взятих під варту осіб в ізолятор тимчасового тримання ЛМР ГУМВСУ у Л/о на 2 пост заступив позивач ОСОБА_1 Жодних заяв від позивача ОСОБА_1 або застережень з його боку про наявність обставин, які перешкоджають несенню ним служби не було, що стверджується відсутністю таких відміток у журналах про заступлення на чергування.

Близько 22 год. 20 хв. постовий поста №2 старшина міліції ОСОБА_1 був знятий з поста по охороні затриманих та взятих під варту осіб в ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о і замінений іншим постовим у зв'язку з тим, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, та був направлений на медичне обстеження.

Відповідно до протоколу №02239 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння від 16.07.2007 року у позивача ОСОБА_1 встановлено різкий запах алкоголю з рота, млявість, свідомість потьмарена, змазаність мови, неохайний, нецензурно висловлювався, відмовився підписувати протокол про стан алкогольного сп'яніння.

У відповідності до п.4.16 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу ОВС України затвердженої наказом МВС України №181 від 22.03.2005 року, у разі незгоди з висновком атестаційної комісії особа рядового чи начальницького складу після засідання атестаційної комісії має право негайно або протягом 10 днів з часу оголошення рішення подати мотивований рапорт на ім'я прямого начальника, який має право прийняти по ньому остаточне рішення. Однак позивач ОСОБА_1 не виявив незгоди з висновком атестаційної комісії.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» а вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п.63 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення трудової дисципліни.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки позивач 15.07.2007 року о 19 год. 30 хв. заступив на службу по охороні затриманих і взятих під варту осіб в ізолятор тимчасового тримання ЛМР ГУМВСУ у Л/о на 2 пост, та біля 22 год., та під час проходження служби знаходився в стані алкогольного спяніння.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2010 року у справі № 2а-10/10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 25.01.2011 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_6