Справа № 802/2102/15-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

802/2102/15-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 вересня 2015 р. Справа № 802/2102/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.,

представника позивача: Стародуб А.О.,

представника відповідача: Гуленка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області

до: приватного підприємства "Тінік-Оіл"

про: застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (далі - позивач, ГУ ДСНС у Вінницькій області) з позовом до приватного підприємства "Тінік-Оіл" (далі - відповідач, ПП "Тінік-Оіл") про застосування заходів реагування на виявлені під час здійснення державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д, шляхом відключення від джерел електроживлення, накладання печаток на вхідні двері приміщень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д складений акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту від 24.06.2015 №139, яким встановлені порушення вимог Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні. Враховуючи, що подальша експлуатація АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д, із зазначеними порушеннями вимог пожежної безпеки створює загрозу життю та/або здоров'ю людей, тому на підставі ст.ст. 68, 69, 70 Кодексу цивільного захисту України, ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" позивач просить застосувати зазначені заходи реагування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав суду низку документів, які на його переконання, підтверджують усунення зафіксованих в акті перевірки від 24.06.2015 № 139 порушень, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив, що Вінницьким міським відділом Головного управління ДСНС України у Вінницькій області з 15.06.2015 по 24.06.2015 здійснено перевірку АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д.

Під час перевірки виявлені чисельні порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, які задокументовані актом перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 24.06.2015 № 139 (далі - акт перевірки), а саме:

2) на об’єкті відповідним документом (наказом, інструкцією, тощо) не встановлений протипожежний режим (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ II п. З ППБУ);

3) керівником об’єкта для кожного приміщення не розроблені та не затверджені інструкції про заходи пожежної безпеки (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ II п. 4 ППБУ);

4) територія об’єкта та приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки відповідно ДСТУ 180 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір" (180 6309:1987, ГОТ) та ТОСТ 12.4.026-76 "ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности" (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ II п. 8 ППБУ);

5) працівники АЗС не пройшли перевірку знань відповідних нормативних актів з пожежної безпеки (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ II п. 11 ППБУ);

6) не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ, п. 2 Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі — ПКМУ) 05.06.2013 №440, зі змінами, внесеними згідно з ПКМУ 20.05.2015 №311);

9) на території АЗС на видних місцях не встановлено таблички із зазначенням порядку виклику підрозділів ДСНС, покажчики місць розміщення первинних засобів пожежогасіння, схеми руху транспорту (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ, розділ III п. 1 підпункт 14 НАПБ В.01.058- 2008/112);

10) не здійснюється огляд та поточний ремонт заземлювальних пристроїв для захисту від статичної електрики одночасно з перевіркою заземлення електрообладнання установок підприємства відповідно НПАОП 40.1-1.21-98 та інших нормативних актів. Результати вимірювання та ремонтів не заносяться до журналу з експлуатації захисту від проявів статичної електрики підприємства (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ, розділ IV п. 5 підпункт 10 НАПБ В.01.058-2008/112);

11) на об'єкті наказом або розпорядженням не призначено відповідальну особу за експлуатацію систем протипожежного захисту (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ, розділ IV п. 10 підпункт 7 НАПБ В.01.058-2008/112);

12) на АЗС відсутній запас пожежних сповіщувачів у кількості не менше 10% від кількості змонтованих (ст. 55, ст. 57 розділ IV п. 10 підпункт 10 ІІА1ІБ В.01.058-2008/112);

13) приміщення, з установленим в ньому пожежним приймально-контрольним приладом не обладнане аварійним освітленням (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ, розділ IV п. 10 підпункт 18 НАПБ В.01.058-2008/112);

14) в приміщенні АЗС допускається складування матеріалів і обладнання на відстані менше ніж 0,6 м від пожежних сповіщувачів (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ; розділ ІV п. 10 підпункт 25 НАПБ В.01.058-2008/112);

15) на АЗС відсутній набір інструментів з металу, що не утворює іскор (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ VI п. 10 підпункт 10, 11 ППБУ, розділ VII п. 1 підпункт 27 НАПБ В.01.058-2008/112);

16) АЗС не оснащено жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з території АЗС у випадку пожежі (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ; розділ VII п. 1 підпункти НАПБ В.01.058-2008/112);

17) АЗС не забезпечено: дорожніми знаками щодо обмеження швидкості пересування автотранспорту по території АЗС; відповідними знаками попередження водіїв мототранспорту про необхідність вимкнення двигуна на відстані 15 м від паливно-роздавальних колонок; знаками про обов'язкову висадку пасажирів; дорожніми знаками, що забороняють в’їзд транспортних засобів з небезпечними та вибуховими вантажами на територію АЗС (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ; розділ VII п. 1 підпункт 16 НАПБ В.01.058-2008/112);

18) не проводиться технічне обслуговування, ремонт, перевірка паливороздавальних колонок з фіксацією в журналі обліку ремонту устаткування (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ; розділ VII п. 1 підпункт 23 НАПБ В.01.058-2008/112);

19) не проводиться перевірка ефективності й очищення вентиляційних установок, вентиляційного обладнання за графіком, затвердженим адміністрацією підприємства. Результати не заносяться до спеціального журналу (ст. 55, ст. 57 Кодексу ЦЗУ; розділ IV п. 8 підпункт З, розділ VII п. 1 підпункт 28 НАПБ В.01.058-2008/112);

20) АЗС не забезпечена переносним газоаналізатором у вибухозахищеному виконанні (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ VII п. 30 НАПБ В.01.058-2008/112);

21) АЗС не забезпечено розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації пожеж протипожежною технікою (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ VII п. 31 НАПБ В.01.058- 2008/112);

22) не встановлено в протипожежній перегородці електрощитової протипожежні двері (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ IV п. 1 підпункт 1.24, розділ III п. 2 підпункт 2.3 ППБУ; п. 2.14, п. 4.13 ДБН В.1.1-7-2002);

23) приміщення електрощитової захаращене сторонніми предметами (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ III п. 2 підпункт 2.12 ППБУ);

24) електрощит не захищений автономною системою пожежогасіння із. не оснащений схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки) (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ IV п. 1 підпункт 1.16 ППБУ);

25) на АЗС у підсобному приміщенні використовується пошкоджена розетка (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ IV п. 1 підпункт 1.18 ППБУ);

26) не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ IV п. 1 підпункт 1.20 ППБУ);

27) змонтовану систему блискавкозахисту не прийнято до експлуатації з оформленням відповідної документації (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ 9.2 ДСТУ Б.В.2.5-38:2008 "Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд");

28) не виконано перевірку захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (ревізію блискавкозахисту), відповідно до вимог ДСТУ Б.В.2.5-38:2008, із занесенням результатів до спеціального експлуатаційного журналу (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ IV п. 1 підпункт 1.21 ППБУ, розділ IV п. 4 підпункт З НАПБ В.01.058-2008/112);

29) для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлено вказівні знаки згідно з ДСТУ 180 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір", ГОСТ 12.4.026-76 "ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности" (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ V п. З підпункт 3.10 ППБУ);

30) пожежний щит не укомплектований первинними засобами пожежогасіння та не пофарбований у відповідні кольори згідно з ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ V п. З підпункт 3.11 ППБУ). Згідно норми належності відсутні: сокира — 1 шт., вогнегасник — 1 шт., кошма — 1 шт.;

31) на пожежному щиті не вказано його порядковий номер та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ V п. З підпункт 3.12 ППБУ);

32) пожежний щит не забезпечує захист вогнегасників від потрапляння прямих сонячних променів (розділ V п. З підпункт 3.13 ППБУ);

33) не проведено періодичне обслуговування немеханізованого пожежного ручного інструменту, розміщеного на об’єкті у складі комплектації пожежного щита (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ; розділ V п. З підпункт 3.14 ППБУ);

34) не проведено технічне обслуговування вогнегасників відповідно до Правил експлуатації вогнегасників, затверджених наказом МНС України 02.04.2004 №152, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29.04.2004 №555/9154, а також ДСТУ 4297-2004 "Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги" (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ V п. 3 підпункт 3.17 ППБУ);

35) на вогнегасниках відсутні облікові (інвентарні) номери за прийнятою на об’єкті системою нумерації (ст. 20, ст. 55 Кодексу ЦЗУ, розділ V п. З підпункт 3.18 ППБУ);

36) не розроблені та затверджені накази, положення, інструкції, розпорядження щодо виконання вимог цивільного захисту та техногенної безпеки. Відсутні план-заходи для захисту своїх працівників, об'єктів господарювання та довкілля від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ст. 20, ст. 51, ст. 52 Кодексу ЦЗУ; п. 3.4 ПТБ);

37) не проведено вступний інструктаж з питань техногенної безпеки із записом в журналі реєстрації (ст. 20, ст. 40, ст. 51 Кодексу ЦЗУ, п. 4.5.1 ПТБ);

39) відсутній паспорт потенційно небезпечного об’єкта (розділ З підпункт 3.1.1 ПТБ; п. 17 Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів);

40) не проведено ідентифікацію об'єкту підвищеної небезпеки суб’єкта господарювання (п. 3.1.1 ПТБ; ст. 9 Закону України "Про об’єкти підвищеної небезпеки"; додаток 2 п. З ГЖМУ 11.07.2002 №956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об’єктів підвищеної небезпеки");

41) не проведено декларування безпеки об’єктів підвищеної небезпеки (ст. 20, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; ст. 10 п. З Закону України «Про об’єкти підвищеної небезпеки», п. 3 Порядку декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки, затвердженого ПКМУ від 11.07.2002 № 956);

42) не розроблено відповідно до чинних нормативно-правових актів План ліквідації аварій (план локалізації і ліквідації аварійних ситуацій та аварій) (ст. 20, ст. 51, ст. 130 Кодексу ЦЗУ; п. З підпункт 3.1.1 ПТБ);

43) відсутні документи про проведення обов’язкового страхування цивільної відповідальності суб’єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна ними внаслідок пожеж та аварій на об'єктах підвищеної небезпеки (ст. 20, ст. 49, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 4.9.5 ПТБ; п. 1 Порядку і правил проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності суб'єктів господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями на об’єктах підвищеної небезпеки, включаючи пожежовибухонебезпечні об’єкти та об’єкти, господарська діяльність на яких може призвести до аварій екологічного і санітарно-епідеміологічного характеру, затверджених ПКМУ 16.11.2002 №1788);

44) відсутній інформаційно-довідковий куточок щодо дій персоналу об'єкта у разі виникнення надзвичайних ситуацій або інших нестандартних подій у побуті (ст. 20, ст. 40, ст. 51 Кодексу ЦЗУ);

45) не проведено функціональне навчання посадових осіб у сфері цивільного захисту відповідно до встановлених вимог (ст. 20 Кодексу ЦЗУ, додаток 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2013 № 819 «Про затвердження Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов’язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту»);

46) на АЗС відсутні засоби індивідуального захисту (ст. 20, ст. 35, ст. 51 Кодексу ЦЗУ; п. 4.3 ПТБ);

47) на АЗС не визначено місце для зберігання засобів індивідуального захисту (ст. 20, ст. 51, ст. 133 Кодексу ЦЗУ, п. 4.3 ПТБ);

Акт перевірки 24 червня 2015 року отримав директор ПП "Тінік-Оіл" Гуленко І.В., про що свідчить власноручний підпис. Зауважень або заперечень щодо акту до Головного управління не надходило.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За визначенням у статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

За нормами пункту 3 зазначеного Положення основними завданнями ДСНС України, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

За правилами статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно із частиною другою статті 51 Кодексу цивільного захисту України забезпечення техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладається на його керівника.

Забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання (стаття 55 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

За приписами частини другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

За правилами частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

За нормами частини п'ятої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Суд зазначає, що чинне законодавство не обумовлює імперативно необхідність винесення припису, розпорядження чи постанови з питань пожежної безпеки як передумови звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення діяльності. Більше того, за змістом частини сьомої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. І лише у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Станом на дату розгляду даної справи, всі порушення, які є підставою для застосування заходів реагування, відповідач не усунув, що підтверджують наявні в матеріалах справи докази.

Згідно із пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Отже, законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Таким чином, наявність таких порушень як відсутність системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій, засобів індивідуального захисту, первинних засобів пожежогасіння (плівкоутворюючого піноутворювача), набору інструментів з металу, що не утворює іскор, запасу пожежних сповіщувачів у кількості не мене 10%, незабезпечення АЗМ переносним газоаналізатором вибухонебезпечному виконанні, не виконання перевірки захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (ревізію блискавкозахисту), відповідно до вимог ДСТУ Б.В.2.5-38:2008 та інших, безумовно пов'язано з ризиком настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Оскільки, на даний час відповідач всі порушення не усунув, суд вважає, що подальша діяльність АЗС може створювати загрозу життю та здоров'ю людей, навколишньому природному середовищу, внаслідок чого є підстави для застосування до відповідача заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д, шляхом відключення від джерел електроживлення, накладання печаток на вхідні двері приміщень.

Суд зазначає, що відповідно до частини 12 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами.

Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Отже, після усунення порушень, зафіксованих в акті перевірки від 24.06.2015 №139 відповідач має право звернутись до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду даної справи.

Як передбачає частина перша статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Застосувати захід реагування у сфері державного (нагляду) контролю у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС ПП "Тінік-Оіл", розташованої за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Кірова, 2Д, шляхом відключення від джерел електроживлення, накладання печаток на вхідні двері приміщень.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович