Справа № 2а/0470/8294/11
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/0470/8294/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
представників позивача
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об’єднання «Восход» до Криничанської міжрайонної Державної податкової інспекція про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12 серпня 2011 року було залучено ПП «Комерційна фірма «Альпарі» в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі за позовом ТОВ Виробниче об’єднання «Восход» до Криничанської міжрайонної державної податкової інспекція про скасування податкового повідомлення-рішення /а.с. 126, том 1/.
Відповідно положень ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Адміністративна справа призначалась до розгляду неодноразово, а саме сім разів, проте, переносилась на іншу дату у зв’язку з наступними причинами: з 12.08.2011 року на 10.10.2011 року – для виклику в судове засідання представника третьої сторони; з 10.10.2011 року на 26.10.2011 року – за клопотанням представника позивача; з 26.10.2011 року на 05.12.2011 року - у зв’язку з відпусткою головуючого; з 05.12.2011 року на 14.12.2011 року – у зв’язку з клопотанням представника третьої особи для надання часу на підготування заяви про відвід судді; з 14.12.2011 року на 27.01.2012 року - для виклику в судове засідання свідків; з 27.01.2012 року на 05.03.2012 року – у зв’язку з клопотанням представника відповідача про перенесення судового засідання та для повторного виклику представника податкової інспекції.
У судових засіданнях представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені у позовній заяві та на докази, які надані суду для долучення до матеріалів адміністративної справи.
У судове засідання, призначене на 05.03.2012 року, представник відповідача не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Представник Криничанської міжрайонної Державної податкової інспекції Дніпропетровської області надав до суду письмову заперечення, згідно з якими дії податківців вважає правомірними, вчиненими у рамках закону, а рішення є таким, що не підлягає скасуванню /а.с. 116-117, том 1/.
Представник третьої особи, в судове засідання, призначене на 05.03.2012 року, не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв’язку з чим судом ухвалено рішення про розгляд справи без участі представників відповідача та третьої особи.
Заслухавши протягом розгляду справи пояснення представників сторін та свідків, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Виробниче об'єднання «Восход» зареєстроване Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 № 188109 /а.с. 10/ та Довідкою № 210 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України /а.с. 11-12/.
ТОВ Виробниче об'єднання «Восход» має Свідоцтво № 03677129 про реєстрацію платника податку на додану вартість /а.с. 13, том 1/.
Згідно п. 3.4 Договору поставки № А0228 від 28 лютого 2011 року, укладеного між ПП «КФ «Альпарі» (постачальником) та ТОВ Виробничим об’єднанням «Восход» (покупець) щодо поставки труби профільної, поставка товару здійснюється на умовах самовивозу транспортом покупця зі складу постачальника /а.с. 15, том 1/. Проте, сторонами не було надано суду документів, які підтверджували факт наявності складського приміщення у ПП «КФ «Альпарі» та ТОВ Виробничого об’єднання «Восход».
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона є фактично директором ПП «КФ «Альпарі», проте вона передовірила право представлення інтересів підприємства ОСОБА_7 в т.ч. і право підпису документів про що видала відповідні довіреності від 10 січня 2011 року та від 25 жовтня 2011 року /а.с. 140, том 1, а.с. 12 том. 2/. Проте, судом встановлено, що навіть без проведення почеркознавчої експертизи, підписи на присязі свідка та розписці свідка, які ставила ОСОБА_6 в судовому засіданні 27 січня 2012 року /а.с. 234, 235, том 1/ значно відрізняються від підписів на довіреностях та на Договорі поставки № А0228 від 28 лютого 2011 року /а.с. 15зв., том 1, а.с. 140, том 1, а.с. 12 том. 2/.
На запитання щодо появи у ПП «КФ «Альпарі» товару директор фірми відмовилась надавати пояснення, але зазначила, що металопрокат її фірма придбала у ПП ОСОБА_7 /звукозапис судового засідання від 27 січня 2012 року час: 11:23:28/. Стверджує, що договір поставки № А0228 від 28 лютого 2011 року підписала особисто за адресою: АДРЕСА_1 та у с. Старолозуватці, за місцем свого проживання.
Судом в судовому засіданні встановлено, що директор ПП «КФ «Альпарі» усі відповіді при дачі пояснень по суті справи надавала зачитуючи з підготовленого іншою невстановленою особою аркушу /а.с. 13-15, том 2, звукозапис судового засідання від 27 січня 2012 року час: 11:25:33/.
Також ОСОБА_6 вказала на не, що жодного договору вона не готувала, в діяльності фірми не приймає участь, а лише підписує документи, щодо обставин укладання договорів нічого не пам’ятає та пояснити не може.
Судом не беруться до уваги договори, видаткові та податкові накладні за січень та березень 2011 року, надані позивачем, оскільки вони не стосуються суті спору, адже в позові оскаржуються дії податківців щодо проведення перевірки в період з 01.02.2011 по 28.02.2011 /а.с. 16, 18, 19, 21-24, 27, 35-37, 39-46, 48-51 том 1/.
В матеріалах справи наявні картки № 1 складського обліку матеріалів ТОВ Виробничого об'єднання «Восход», у яких вказано, що 09 лютого 2011 року товариством отримано труби 80х80х6,0 у кількості 8.820 /а.с. 28, том 1/, труби 50х50х5,0 у кількості 7.790, труби 80х60х6,0 у кількості 3.380 /а.с. 29, том 1/, труби 60х60х5,0 у кількості 5.230 /а.с. 30, том 1/ від ПП «КФ «Альпарі». Проте, суд не приймає дані картки складського обліку у якості доказів фактичної наявності товару, оскільки картки складського обліку не є документом суворої звітності, на них відсутня адреса фактичного розташування складського приміщення та допущені розбіжності щодо кількості труб 80х60х6,0 за договором та за фактом отримання.
Згідно Наказу Міністерства статистики України № 193 від 21.06.1996 року «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів» картка складського обліку матеріалів (форма № М-12) застосовується для обліку руху матеріалів на складі за кожним сортом, видом та розміром, заповнюється на кожний номенклатурний номер матеріалу і ведеться матеріально відповідальною особою (комірником, зав. складом). Записи у картці виконують на підставі первинних прибутково-видаткових документів у день, коли відбувається операція.
Між ТОВ «КОМЕТА-ПЛЮС» (постачальник) та ПП «КФ «Альпарі» (покупець) 10 січня 2011 року було укладено договір поставки № 10/01, згідно п. 3.4 якого поставка товару здійснюється на умовах самовивозу транспортом покупця зі складу постачальника /а.с. 165, том 1 /.
Між ТОВ Виробничим об'єднанням «Восход» (постачальником) та ВАТ «Виробниче об'єднання «Восход» (покупцем) 14 січня 2011 року було укладено договір поставки металопрокату № 023-м /а.с. 32-34, том 1/. Так згідно накладної № 109 від 11 лютого 2011 року на ВАТ «Виробниче об'єднання «Восход» було відвантажено труби 80х60х6,0 у кількості 0,95 на загальну суму 8844,12 грн., в т.ч. ПДВ – 1474,02 грн. /а.с. 38, том 1/. Судом встановлено, що по даній угоді між ТОВ Виробничим об'єднанням «Восход» та ВАТ «Виробниче об'єднання «Восход» було виписано податкову накладну від 11 лютого 2011 року на загальну суму ПДВ 1474,02 грн. /а.с. 47, том 1/. Проте, у карточці № 1 складського обліку матеріалів зроблено запис про відвантаження труб 80х60х6,0 у кількості 0,95 на ВАТ «Виробниче об'єднання «Восход» 09 лютого 2011 року /а.с. 29, том1/, тобто за два дні до операції.
Самописна звітність щодо приходу товару по заводу за лютий 2011 року не береться судом до уваги, скільки не є документом суворої звітності /а.с. 54, том 1/.
Товаротранспортна накладна № 136 від 18 лютого 2011 року, де вантажовідправник ТОВ Виробниче об'єднання «Восход», а вантажоодержувач - ВАТ «Уманьферммаш», заповнена з порушенням діючих норм, пункт завантаження вказана неповна адреса: м. Дніпропетровськ, вул.Лісопаркова, а пункт відвантаження: м. Умань, Черкаська обл. /а.с. 79, том 1/.
У листі Мінтрансу від 21.04.10 р. № 1802-04/09/19-10 спеціалісти Держадміністрації автотранспорту для правильного заповнення первинної транспортної документації рекомендують керуватись положеннями Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи, затвердженої спільним наказом Мінстату та Мінтрансу України від 07.08.96 р. № 228/253, далі – Інструкція № 228/253 (незважаючи на те, що Держкомпідприємництва призупинив дію згаданого наказу). Такої самої думки і Держкомстат (лист від 13.10.2000 р. № 08-01-8/93), який зазначає, що Інструкція № 228/253 не обов’язкова для виконання. Вона має рекомендаційний характер до прийняття нового порядку організації обліку перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Так згідно положень пп. 3.5.1 п. 3.5 розділу 3 Інструкція № 228/253 вказано, що до прибуття автомобіля вантажовідправник під копіювальний папір оформлює товарно-транспортну накладну типової форми № 1-ТН (надалі ТТН) на кожну партію вантажу у такій послідовності: у рядках «Пункт навантаження» i «Пункт розвантаження» вказує адреси відповідно пунктів навантаження i розвантаження.
Жодною із сторін також не надано суду документів на складське приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лісопаркова, а тому суд критично відноситься до вищевказаної товаротранспортної накладної, як доказу фактичного перевезення товару.
Судом встановлено, що між ТОВ Виробничим об'єднанням «Восход» (постачальником) та ФОП ОСОБА_8 04 січня 2011 року укладено договір поставки № 007-м /а.с. 73-74, том 1/. По цьому договору трубопрокат поставлявся у березні, а тому дані видаткові та податкові накладні не беруться судом до уваги у зв’язку з тим, що судом досліджуються правовідносини підприємства ТОВ Виробничого об'єднання «Восход» лише за лютий 2011 року /а.с. 75, 76, том 1/.
ТОВ Виробниче об'єднання «Восход» укладало договір перевезення вантажу № 004-п від 04 січня 2011 року з ТОВ «Телевідеосервіс» строком до 31 грудня 2011 року /а.с. 77-78, том 1/. Проте, товаротранспортні накладні, за січень та березень 2011 року, де перевізником виступало ТОВ «Телевідеосервіс», не беруться судом до уваги, у зв’язку з тим, що судом досліджуються правовідносини підприємства ТОВ Виробничого об'єднання «Восход» лише за лютий 2011 року /а.с. 80-87, том 1/.
Начальником Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області 01 червня 2011 року було винесено наказ № 147 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Виробничого об'єднання «Восход» за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року /а.с. 88, том 1/.
ТОВ Виробниче об'єднання «Восход» подало Начальнику Криничанської міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області заперечення до акту № 73/23/31004424 від 14 червня 2011 року /а.с. 99-100, том. 1/.
Директор ПП «КФ «Альпарі» 23 червня 2011 року зверталась до всіх податкових інспекцій, які працювали з їх контрагентами, з листом щодо оскарження висновків щодо нікчемності угод /а.с. 151-142, том 1/.
Між ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна» та ПП «КФ «Альпарі» 25 лютого 2011 року було укладено договір поставки № 31-5-48/11 /а.с. 166-167, том 1/. До даного договору була складена Специфікація № 1 від 25 лютого 2011 року щодо поставки труб: 100х100х6,0 у кількості 5,470; 100х100х8,0 у кількості 16,040; 150х100х8,0 у кількості 19,070 /а.с. 168, том 1/.
Труби з ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна» відвантажувались по нарядам № 1955, № 2053 від 25 лютого 2011 року /а.с. 184, 1/.
Проте, судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна» вих. № 0124/01 від 24.01.2012 року труби 100х100х8,0 у кількості 16,040 відвантажувались ПП «КФ «Альпарі» 15 березня 2011 року, а труби 100х100х6,0 та150х100х8,0 у кількості 24,54 – 18 березня 2011 року /а.с. 244, том 1/, тобто через 18 та 21 день відповідно від дати відвантаження, які зазначені у нарадах № 1955, № 2053 від 25.02.2011 року.
Суд критично відноситься до даної операції оскільки фактично ПП «КФ «Альпарі» вказує на поставку труб 28 лютого 2011 року ТОВ Виробничому об'єднанню «Восход» у кількості та номенклатурі які отримало від ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерна», проте, фактично дані труби могли поставитись на ПП «КФ «Альпарі» лише у березні 2011 року. Труби не могли зберігатись на ПП «КФ «Альпарі» оскільки у нього відсутнє складське приміщення чи договори оренди таких приміщень.
У податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року ПП «КФ «Альпарі» вказана сума податкового зобов’язання – 885966,00 грн. та сума податкового кредиту – 884768,00 /а.с. 196-197, том 1/.
Суд не дає правової оцінки акту № 31/23/37029671 від 20.04.2011 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «КФ «Альпарі» з питань правильності формування податкових зобов’язань та податкового кредиту за лютий 2011 року, хоча він і підтверджує попередні висновки суду, оскільки даний доказ був наданий після початку судового засідання по суті та не досліджувався у ньому /а.с. 37-50, том 2/.
Так, з 01 січня 2011 року набув чинності Податковий Кодекс України, який встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначеної ст. 77 та ст.78 Податкового кодексу України.
Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідно ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Пунктом 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Згідно із ст.67 Господарського Кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки – протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Згідно змісту п. 3 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 р. акт перевірки є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог податкового законодавства.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд вважає, що з боку платника податків ТОВ Виробниче об’єднання «Восход» вчинено порушення в розрізі правовідносин з контрагентом ПП «КФ «Альпарі», які привели до заниження податкових зобов’язань у заявлених податкових деклараціях. В той же час суд дійшов висновку, що допущені контролюючим органом процедурні порушення при складанні акту перевірки, не впливають на правильність визначення податкових зобов’язань, а отже не є виключною підставою для визнання противоправним повідомлення-рішення та не можуть слугувати підставою для його скасування. Отже, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відносяться за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об’єднання «Восход» до Криничанської міжрайонної Державної податкової інспекції Дніпропетровської області, третя особа – Приватне підприємство «Комерційна фірма «Альпарі» про скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити у повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд та набирає законної сили у порядок і строки, передбачені ст.ст. 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови складений 07.03.2011 року.