Справа № 826/8879/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року № 826/8879/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення адміністративно-господарських (штрафних) санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, передбачених ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", у розмірі 2 468 420, 57 грн. та 69 115, 76 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України"). Жодною нормою законодавства не передбачено обов'язок підприємства, що використовує найману працю, самостійно виявляти інвалідів з метою їх обов'язкового подальшого працевлаштування.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.14 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», м. Донецьк та смт. Новий Світ віднесені до таких населених пунктів.

За таких обставин товариство не мало можливості виконати в повному обсязі свої обов'язки з направлення відповідних звернень до центрів зайнятості за відсутності своєї вини.

На думку відповідача, ним вчинено всі необхідні для виконання вимог законодавства щодо працевлаштування інвалідів дії, і його вина у працевлаштуванні меншої кількості інвалідів, ніж передбачено ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", відсутня.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

13.02.15 р. Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік по формі 10-ПІ, відповідно до якого середньооблікова чисельність працівників облікового складу відповідача становила 5 652 осіб, з яких були працевлаштовано 195 інвалідів.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Отже, виходячи з середньооблікової чисельності працівників облікового складу відповідача чотирьохвідсотковий норматив працевлаштованих інвалідів повинен складати 226 особи, і підприємством не працевлаштовано 31 інваліда.

У зв'язку з недотриманням відповідачем вказаного нормативу працевлаштування інвалідів у 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, в порядку ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", що становить 2 468 420, 57 грн.

Крім того, відповідачу нараховано 69 115, 76 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Станом до 29.12.14 р. Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» мало місцезнаходження у м. Донецьку по пр. Тітова, 8-б, тоді як лише 29.12.14 р. місцезнаходження товариство було зареєстровано у м. Києві по вул. Представинській, 34-б.

Структурні підрозділи товариства (Старобешівська ТЕЦ, Електроремонт, Донбасенергоспецремонт, Донбасенергоналадка, Підприємство автомобільного транспорту «Донбасенерго», Підприємство робочого постачання «Енерготорг», Донецький проектно-розвідувальний та науково-дослідний інститут «Теплоелектропроект»), а також Апарат управління з січня по червень 2014 р. щомісяця подавали звіти та заяви у відповідні центри зайнятості (Слов'янський міський центр зайнятості, Старобешівський районний центр зайнятості, Донецький міський центр зайнятості) щодо працевлаштування людей з обмеженими фізичними можливостями.

Державна реєстрація структурних підрозділів товариства за адресою: м. Миколаївка, м. Слов'янськ Донецької області відбулася лише 30.12.14 р., тому не мали підстав подавати звітність до Слов'янського міського центру зайнятості.

Починаючи з липня 2014 р., структурними одиницями товариства Старобешівська ТЕЦ та Електроремонт, а також Апаратом управління подання заявок припинено у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей згідно Указу Президента України від 14.04.14 р. №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.14 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», м. Донецьк та смт. Новий Світ віднесені до таких населених пунктів.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Цим Законом або будь-якими іншими актами законодавства не передбачено покладення на підприємство, установу, організацію, що користується найманою працею, обов'язку самостійного пошуку інвалідів для їх працевлаштування згідно встановлених нормативів, тоді як цей обов'язок покладений на державну службу зайнятості.

Згідно п. 3, 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов'язані: 3) здійснювати інші заходи щодо сприяння зайнятості населення, передбачені колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та регіональному рівнях; 4) своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).

Згідно п.2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України наказу від 31.05.13 р. №316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідач на виконання вимог ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", згідно якої підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, подавав протягом 2014 р. наступні звіти -

до Слов'янського міського центру зайнятості 05.11.14 р., 18.04.14 р., в яких містилася інформація щодо кількості інвалідів, які могли бути працевлаштовані у центральному апараті, згідно форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України наказу від 31.05.13 р. №316;

до Старобешівського районного центру зайнятості 27.12.13 р., 13.01.14 р., 07.02.14 р., 13.03.14 р., 02.04.14 р., 05.05.14 р., 06.06.14 р., 04.07.14 р., 08.08.14 р., 16.09.14 р., 06.10.14 р., 06.11.14 р.08.12.14 р., в яких містилася інформація щодо кількості інвалідів, які могли бути працевлаштовані у центральному апараті, згідно форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України наказу від 31.05.13 р. №316;

до Донецького міського центру зайнятості (Апарат управління; поштою) 22.01.14 р., 20.01.14 р., 06.02.14 р., 28.02.14 р., 17.03.14 р., 11.04.14 р., 30.04.14 р., 02.06.14 р., 05.06.14 р., 20.06.14 р., в яких містилася інформація щодо кількості інвалідів, які могли бути працевлаштовані у центральному апараті, згідно форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України наказу від 31.05.13 р. №316;

до Донецького міського центру зайнятості (Електроремонт; поштою) 16.01.14 р., 06.02.14 р., 05.03.14 р., 07.04.14 р., 20.05.14 р., 08.07.14 р., 29.08.14 р., в яких містилася інформація щодо кількості інвалідів, які могли бути працевлаштовані у центральному апараті, згідно форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України наказу від 31.05.13 р. №316.

Згідно наданих позивачем доказів обов'язок щодо подачі звітності виконувався протягом 2014 р. щодо Апарату управління, Слов'янської ТЕС, Старобешівської ТЕС, Електроремонт; відсутні докази виконання щодо Донбасенергоспецремонт, Донбасенергоналадка, Підприємства автомобільного транспорту «Донбасенерго», Підприємства робочого постачання «Енерготорг», Донецького проектно-розвідувального та науково-дослідного інституту «Теплоелектропроект».

Оцінюючи вказані обставини, суд враховує, що починаючи з липня 2014 р., структурними одиницями товариства Старобешівська ТЕЦ та Електроремонт, а також Апаратом управління подання заявок припинено у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей згідно Указу Президента України від 14.04.14 р. №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.14 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», м. Донецьк та смт. Новий Світ віднесені до таких населених пунктів.

Згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» від 19.08.14 р. №125 вирішено перевести тимчасово робітників апарату управління, за їх згодою, на роботу в іншу місцевість.

За таких обставин нормальне функціонування ні товариства з його структурними підрозділами, ні органів державної влади, яким товариство мало надавати звітність, було ускладнене або унеможливлене, що мало безпосередній вплив на виконання обов'язку, передбаченого ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України".

Оскільки ні Апарат управління Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», ні структурні підрозділи протягом 2014 р. на обліку у Печерському районному центрі зайнятості не перебували, то вони і не мали обов'язку подавати звіти № 3-ПН до вказаного районного у м. Києві центру зайнятості. Вказане стосується і структурних підрозділів, перереєстрованих у грудні 2014 р. у м. Слов'янськ та м. Миколаївка Донецької області.

Нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення. Такі санкції не можуть бути застосовані у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому суб'єкт господарювання вжив всіх заходів, передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", для працевлаштування останніх, тобто, коли у його діях відсутній склад правопорушення.

Відповідно до частини першої ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Наявні у справі докази свідчать про вжиття відповідачем протягом 2014 р. всіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів на підприємстві, проте, власними силами працевлаштувати інвалідів не вдалося; уповноваженими органами інваліди для працевлаштування на підприємстві направлялися в недостатній кількості для повного виконання нормативу (з врахуванням умов праці на підприємстві); ситуація, що склалася у Донецькій області у зв'язку з проведенням АТО, а також у зв'язку з перенесенням діяльності товариства в іншу місцевість, також мала безпосередній вплив на виконання передбаченого ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" обов'язку.

Вищенаведене свідчить про відсутність у діях відповідача вини, і, відповідно, про відсутність складу правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських (штрафних) санкцій за невиконання нормативу робочих місць.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева