Справа № 826/18897/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Літвіної Н.М.

Суддів: Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 28 липня 2014 року.

На вказану постанову суду відповідач - ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндохдів у м. Києві, правонаступником якої наразі є ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт № 1692/26-53-17-01-13/НОМЕР_2 від 14 липня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 193.1 ст. 193 ПК України (зі змінами та доповненнями), у зв'язку з чим донараховано до сплати податок на додану вартість в сумі 141 975, 00 грн.

Підставою для даного висновку, слугував факт встановлення під час перевірки позивача обсягу виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2011 рік (за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, період праці позивача на умовах отримання свідоцтва про сплату єдиного податку) у розмірі 485 841, 00 грн., з огляду на що, за твердженням перевіряючих, позивач не пізніше 10 січня 2012 року повинен був подати до ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві реєстраційну заяву платника податку на додану вартість та зареєструватися як платник податку на додану вартість за своїм місцезнаходження (місцем проживання).

На підставі акту перевірки ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндохдів у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2014 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 141 975, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 35 493, 75 грн.

Позивачем оскаржено спірне податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Проте, рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві про результати розгляду первинної скарги № 2434/С/26-15-10-09-25 від 24 жовтня 2014 року та рішення ДФС України про результати розгляду повторної скарги № 3256/С/99-99-10-01-03-14 від 18 листопада 2014 року податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Вважаючи вказане вище податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів..

Відповідно до п. п. 180.1 ст. 180 ПК України - для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Згідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України - у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України - будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування .

Пунктом 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03 липня 1998 року (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, а отже, суму, передбачену п. 181.1 ст. 181 ПК України, слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Аналогічне закріплено і в п. 18 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Враховуючи, що позивач протягом 2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування, здійснені ним господарські операції, у межах законодавчо визначеного граничного обсягу виручки, протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій, оскільки, згідно з нормами п. 181.1 ст. 181 ПК України, в суму 300 000, 00 грн. входять лише ті суми від здійснення операцій з поставки товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (у даному випадку такі операції у межах 500 000,00 грн. оподаткуванню не підлягали).

Як встановлено контролюючим органом під час перевірки та не заперечувалося позивачем, загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів за 2011 рік становить 485 841, 00 грн., тобто за спірний період позивач не перевищив 500 000 грн.

Таким чином, загальний обсяг виручки, що підлягала оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування, склав 0 грн. та не перевищив законодавчо встановленого розміру у сумі 300 000, 00 грн.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2014 року у справі № К/800/63731/13 та від 27 січня 2014 року К/800/50041/13 .

Отже, спірне податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2014 року є протиправним та скасовано правомірно, а тому судом першої інстанції було об'єктивно та ґрунтовно досліджено всі обставини справи і на цій підставі винесено законне рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 08 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.