Справа № 2-а-389/10
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

справа 2-а-389/10

м. Балаклія 27.07.2010 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненко В.М., за участю:

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора БДПС з обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2, про скасування постанови від 17.06.2010 року АХ № 193176 про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження в справі, -

В С Т А Н О В И В:

29.06.2010 року ОСОБА_1 подав вищевказаний позов. В його обґрунтування вказав, що 17.06.2010 року інспектором ДПС ОСОБА_2 винесено постанову за якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Йому було інкриміновано проїзд регульованого пішоходного переходу на заборонюючий рух сигнал світлофора.

Не погоджуючись з постановою вказував, що проїзд регульованого пішоходного переходу здійснював на зелений сигнал світлофора, однак був звинувачений відповідачем в порушення ПДР у вигляді проїзду пішоходного переходу на заборонюючий рух сигнал світлофора. Заперечуючи проти звинувачення виклав свою незгоду при наданні протокольних пояснень.

Для розгляду позову позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Для розгляду позову відповідач, його представник в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини неприбуття не повідомлені. Письмових заперечень проти позову не надано. Відповідно до ст. 128 КАС України їх неприбуття не унеможливлює розгляду справи.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 17.06.2010 року зафіксовано вчинення ОСОБА_2 порушення вимог п. 8.7.3 ПДР України, а саме проїзд регульованого пішоходного переходу на заборонюючий рух сигнал світлофора, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою від 17.06.2010 року ІДПС ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430 гривень. Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин: 17.06.2010 року о 15.30 годині в м. Харків на вул. Садова керуючи автомобілем УАЗ 3909 реєстраційний № 8857ХАХ проїхав регульований пішоходний переход на зборонюючий рух червоний сигнал світлофора.

Ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

П. 8.7.3. ПДР передбачені значення сигналів світлофору, а п. 8.10. передбачено обов'язок водія у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності з законом. Однак, як встановлено вищенаведеним, і ця вимога закону була порушена при розгляді справи.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставини, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порядку ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати зокрема: чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

З Протоколу не убачається свідків правопорушення і матеріалів на підтвердження звинувачення, які б додавалися до Протоколу у якості доказів.

Із самої Постанови не вбачається на підставі яких доказів ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач допустимими доказами не спростував наявності у позивача у викладеній дорожній обстановці права на проїзд регульованого пішоходного переходу на сигнал світлофора і порушення при його здійсненні законодавства України.

При винесенні постанови відповідач не прийняв до уваги, що показання свідків, матеріали фото-кінозйомки, відеозапису інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б спростовували заперечення позивача, відсутні.

П. 8.11. ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Не доведено і наявності у позивача можливості виконати вимоги п. 8.10. ПДР щодо зупинки перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, після подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух.

Тому з цих підстав обґрунтованості ухваленого рішення не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак заперечень проти позову із своїми доказами не надано.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11, 18, 71, 94, 99, 100, 102, 158-170 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2010 року АХ № 193176 скасувати.

3.Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області, шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього кодексу - з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Головуючий Стригуненко В.М.

Повний текст постанови виготовлений 28.07.2010 року