Справа № 2а-1870/1599/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2011 р. Справа № 2a-1870/1599/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколов В.М.

за участю секретаря судового засідання - Шаповал Є.А.,

позивача -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про визнання дій незаконними та скасування вимоги ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (далі по тексту відповідач, УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми) про визнання дій неправомірними та скасування вимоги управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми №Ф-688 від 12.11.2010 р. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 758,46 грн.

Свій позов позивач обгрунтовує тим, що вищевказана вимога не відповідає чинному законодавству, оскільки суперечить вимогам господарського кодексу України про усунення подвійного оподаткування та указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», згідно якого субєкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обовязкових платежів), зокрема, збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги з вищезазначених підстав підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 18), до суду не зявився, надіславши заперечення на адміністративний позов з проханням провести розгляд справи без участі представник управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

12.11.2010 року на підставі розрахунку суми страхових внесків (а.с. 7) відносно ФОП ОСОБА_1 УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми винесено вимогу про сплату боргу №Ф-688 у розмірі 758,46 грн. за III квартал 2010 року (а.с. 7).

Як стверджує позивач, дана вимога не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку, і відповідно до ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №272/98 не є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись із даною вимогою про стягнення недоїмки у розмірі 758,46 грн., ФОП ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми, яке після розгляду даної скарги залишило її без задоволення, а вимогу про сплату боргу без змін.

22.12.2010 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у рішенні про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 залишило скаргу без задоволення, а рішення УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми від 12.11.20100 р. без змін.

Не погодившись і з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позивач звернувся до Пенсійного фонду України, який після розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 залишив її без задоволення, а рішення УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми без змін.

Позивач у своїх доводах посилається на вимоги пп. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181, згідно яких у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Але управлінням Пенсійного фонду було порушено дані принципи, на підставі чого винесено неправомірну вимогу, на думку ФОП ОСОБА_1

Суд не погоджується з твердженнями позивача з огляду на наступне.

Підпунктом 6 п. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено обовязок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

У статті 5 Закону України №1058 чітко зазначено, що лише даний Закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Крім того, виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування та коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону №1058 страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування. Отже, на ці внески не поширюється податкове законодавство. Тому посилання відповідача на нормативно-правові акти, що регулюють податкові правовідносини, зокрема Закон України «Про систему оподаткування», «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», не є вірним.

Згідно змін, внесених до пп. 4 п. 8 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058 Законом України від 08.07.2010 р. №2461-VI «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок) зобовязані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Між сторонами склалися правові відносини, які регулюються, зокрема, нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Так підпунктом 4 пункту 8 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено ставку збору у розмірі 33,2 %. Статтею 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати, що становить з 1 липня 2010 року 888 грн., з 1 жовтня 2010 року 907 грн. та з 1 грудня 2010 року 922 грн. На підставі даних показників мінімальний розмір страхового внеску у 2010 році у місячному розмірі становить: з 1 липня 294,82 грн., з 1 жовтня 301,12 грн., з 1 грудня 306,10 грн.

Розрахунок сум страхових внесків, які підлягають сплаті за III квартал 2010 року, складений УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми з урахуванням інформації, отриманої від ДПІ в м. Суми про ставку єдиного податку ФОП ОСОБА_1 та від органів державного казначейства про суми, які надходять до органів ПФУ після розмежування єдиного податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України №1058 страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, які нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно р.2 ст. 106 Закону суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії УПФУ в Ковпаківському районі м. Суми щодо винесення вимоги про стягнення боргу та сама вимога відповідають приписами чинного законодавства, ч.3 ст. 2 КАС України, та прийняті в межах повноважень відповідного орагну, тому у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про визнання дій незаконними та скасування вимоги управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про сплату боргу від 12 листопада 2010 року № Ф-688 відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 04 травня 2011 року.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов