Справа № 826/12715/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 вересня 2015 року № 826/12715/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Державної служби України з надзвичайних ситуацій

2. Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у

Київській області

про скасування наказу від 25 березня 2015 року №167, зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі по тексту - відповідач 1).

Просив суд:

- скасувати пункт 1 параграфу 1 наказу (по особовому складу цивільного захисту) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25.03.2015 №167 щодо усунення його від виконання обов'язків за посадою начальника Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області;

- зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій здійснити перерахунок та індексацію заробітної плати за час вимушеного прогулу в період усунення його від виконання обов'язків за посадою;

- стягнути з Державної служби України з надзвичайних ситуацій різницю між заробітною платою, перерахованою та проіндексованою за час вимушеного прогулу і фактично отриманою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його протиправно усунуто від виконання посадових обов'язків на час проведення службового розслідування та призначено тимчасово виконуючим обов'язки іншу особу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2015 відкрито провадження у справі та призначено справу до попереднього судового розгляду.

У попередньому судовому засіданні 15.07.2015 ухвалою, на підставі частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області (далі по тексту - відповідач 1).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів 1 та 2 у судовому засіданні позов не визнали, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, суду надано письмові заперечення проти позову, просили позов залишити без задоволення.

Сторони у судовому засіданні 11.08.2015 заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, з огляду на що та відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходить службу в органах служби цивільного захисту України, остання посада - начальник Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області, полковник служби цивільного захисту.

Пунктом 1 наказу виконуючого обов'язки Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій Шкіряка З.Н. №167 (по особовому складу цивільного захисту) «Про кадрові питання» від 25.03.2015 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1, начальника Головного управління ДСНС України у Київській області, усунено від виконання обов'язків на період проведення службового розслідування в територіальних органах ДСНС України з 25.03.2015 до прийняття рішення.

Позивач, вважаючи зазначений наказ відповідача протиправним, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Загальні засади комплектування органів управління та сил цивільного захисту, проходження служби цивільного захисту визначає розділ ІХ Кодексу Цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VІ (далі по тексту - Кодекс №5403-VІ).

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу №5403-VІ служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України, що визначено частиною другою статті 101 зазначеного Кодексу №5403-VІ.

Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (далі по тексту - Положення №593).

Пунктом 85 вказаного Положення №593 передбачено, що особа рядового і начальницького складу в разі грубого порушення службової дисципліни, внаслідок якого виконання нею службових обов'язків стало неможливе, може бути усунена від виконання обов'язків за посадою на строк, необхідний для проведення службового розслідування та прийняття відповідного рішення.

Усунення від виконання обов'язків за посадою здійснюється наказом посадової особи, яка має право призначати осіб рядового і начальницького складу на таку посаду.

Рішення про усунення від виконання обов'язків за посадою осіб начальницького складу, які перебувають на посадах, призначення на які і звільнення з яких здійснюється за наказом ДСНС, приймається Головою ДСНС на підставі матеріалів, у яких містяться обґрунтовані причини такого усунення, та оформлюється наказом по особовому складу.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що Голові ДСНС за наявності обґрунтованих причин законодавчо надано право приймати рішення про усунення від виконання обов'язків за посадою осіб начальницького складу на час проведення службового розслідування.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало рішення, викладене в протоколі №37 засідання Кабінету Міністрів України від 25.03.2015, а саме: МВС за участю прокуратури України та Федерального бюро розслідувань вжити заходів щодо розслідування в установленому законом порядку кримінальних проваджень стосовно фактів корупційних порушень у ДСНС та її територіальних органах з метою повного, об'єктивного і всебічного дослідження всіх обставин та прийняття обґрунтованих рішень. Про результати в установленому порядку проінформувати громадськість. Виконуючому обов'язки Голови ДСНС Шкіряку З.Н. відсторонити на час проведення розслідування керівників територіальних органів ДСНС від виконання повноважень за посадою.

Тобто, оскаржуваний позивачем наказ був прийнятий в.о. Голови ДСНС на підставі лише рішення Кабінету Міністрів України, з правомірністю чого (прийняттям зазначеного наказу) суд не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідач 1 у своїх запереченнях проти позову, в якості доказів правомірності прийняття оскаржуваного наказу, посилається на приписи пункту 2 § 30 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950, яким встановлено, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та кадрових питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України, також § 23 Регламенту, яким визначено, що Кабінет Міністрів України з окремих питань, вирішення яких не потребує прийняття актів Кабінету Міністрів, може приймати рішення, що фіксуються у протоколі засідання (протокольне рішення).

Натомість, пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 №20/2013 (далі по тексту - Положення №20/2013) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 8 вказаного Положення №20/2013 ДСНС України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Міністерства оборони України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Підпунктом 15 пункту 9 Положення №20/2013 Голова ДСНС України призначає на посади за погодженням із Міністром та головами відповідних місцевих державних адміністрацій, звільняє з посад за погодженням із Міністром оборони України керівників територіальних органів ДСНС України.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2014 №120 «Питання спрямування та координації діяльності Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлено, що діяльність Державної служби з надзвичайних ситуацій спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Також, сутність службової дисципліни, права та обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту визначає Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України Законом України «Про Дисциплінарний статут служби цивільного захисту» від 05.03.2009 №1068-VI (далі по тексту Дисциплінарний статут №1068-VІ).

Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань цивільного захисту (пункт 85 Дисциплінарного статуту №1068-VІ).

Слід зазначити, що суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення відповідачами норм пунктів 3 та 4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950 (далі по тексту - Порядок №950), з огляду на те, що абзацом 7 пункту 1 вказаного Порядку №950 визначено, що дія цього Порядку не поширюється на уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування осіб, права та обов'язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування встановлюються дисциплінарними статутами.

Отже, на час прийняття оскаржуваного позивачем наказу (25.03.2015), підстави призначення, процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, права й обов'язки посадових осіб при проведенні службового розслідування, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначалися Порядком проведення службового розслідування стосовно порушення особами рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту службової дисципліни, затвердженим наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14.12.2009 №838, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.03.2010 за №203/17498, який втратив чинність 05.05.2015, (далі по тексту - Порядок №838).

Відповідно до пункту 2.5 Порядку №838 з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення, недотримання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції проводиться службове розслідування.

Так, пунктом 3 статті 5 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 №3206-VI (далі по тексту - Закон №№3206-VI) визначено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу органів виконавчої влади щодо запобігання і протидії корупції відповідно до Конституції і законів України, актів Президента України.

Пунктом 5 статті 5 Закону №3206-VI передбачено, що спеціально уповноважені суб'єкти безпосередньо здійснюють у межах своєї компетенції заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень.

Спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, спеціальні підрозділи по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, Національне антикорупційне бюро України, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не є спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, який може самостійно ініціювати проведення службового розслідування та усунення керівника територіального органу ДСНС України від виконання обов'язків за посадою, а лише координує роботу органів виконавчої влади щодо запобігання і протидії корупції.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в.о. Голови ДСНС мав законодавчо визначене право для усунення позивача, як керівника територіального органу ДСНС України, від виконання обов'язків за посадою на час проведення службового розслідування за рішенням Кабінету Міністрів України, лише за наявністю погодження відповідних міністерств та подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції про проведення службового розслідування.

Суду не надано доказів наявності такого погодження та відповідного подання.

Також, згідно пункту 3.1 Порядку №838 рішення про проведення службового розслідування приймається начальником, який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарні стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом начальника. Склад комісії оголошується в наказі про призначення службового розслідування (пункт 3.2 Порядку №838).

Доказів прийняття наказу про призначення службового розслідування та визначення складу комісії тощо, який би передував оскаржуваному позивачем наказу та був підставою для усунення останнього від виконання обов'язків за посадою, суду не надано.

Таким чином, у відповідача не було достатніх підстав для усунення позивача від виконання обов'язків за посадою.

Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач при винесенні спірного наказу діяв в межах повноважень але не у спосіб, визначений діючим законодавством, суд вважає доведеним порушення прав позивача та вбачає підстави для задоволення позовних вимог у частині скасування наказу у частині, що стосується позивача.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідачів здійснити перерахунок та індексацію заробітної плати за час вимушеного прогулу в період усунення його від виконання обов'язків за посадою; то суд не погоджується з ними з огляду на наступне.

Пунктом 85 Положення №593 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які усунуті від виконання обов'язків за посадою, продовжують проходити службу цивільного захисту в порядку, визначеному цим Положенням, і виконувати службові обов'язки в межах, визначених керівником (начальником) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту.

Таким чином, безпідставними є твердження позивача, що мав місце вимушений прогул на час усунення його від виконання обов'язків за посадою. Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу було нараховане та виплачено грошове забезпечення за вказаний період.

Доводи позивача про не нарахування йому премії за період усунення від виконання обов'язків суд не приймає до уваги, оскільки преміювання працівників є правом, а не обов'язком керівництва.

Суд також вважає за доцільним зазначити, що умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», Інструкцією про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого наказом МНС України від 10.06.2008 №47, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.07.2008 за №612/15303, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Отже, позивач при проходженні служби отримує саме грошове забезпечення, а не заробітну плату, на перерахунку якої він безпідставно наголошує.

Вимога позивача про стягнення з Державної служби України з надзвичайних ситуацій різниці між заробітною платою, перерахованою та проіндексованою за час вимушеного прогулу і фактично отриманою, є похідною від попередньої позовних вимоги, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача, суд керується критеріями, закріпленими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

З огляду на зазнане, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1.

Судовий збір у відповідності до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 5 Закону України «Про судовий збір» зі сторін не стягується.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати пункт 1 параграфу 1 наказу (по особовому складу цивільного захисту) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25 березня 2015 року №167 щодо усунення ОСОБА_1 від виконання обов'язків за посадою начальника Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головучий суддя І.О. Іщук

Судді І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко