Справа № 2-а-941/10
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-941/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2010 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області неправомірними, а також стягнути на її користь з відповідача за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року - 3062 грн. допомоги як особі , яка проживає на території радіоактивного забруднення , передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку з тим, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає на радіоактивно забрудненій території і має право на зазначені пільги.

Позивачка, згідно поданої заяви просить справу розглянути без її участі, позовну заяву підтримує повністю.

Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області відносно позову заперечують, про що надали відповідне заперечення, з проханням про розгляд справи без їх участі.

Встановлено, що позивачка є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ої категорії та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 , територія , якого відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року - відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що стверджується копією паспорту позивачки, копією посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, довідкою з місця проживання.

Позивачка з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року отримувала допомогу в розмірі 2,10 гривень щомісячно за проживання на території радіоактивного забруднення від відповідача, тобто отримувала кошти в розмірах передбачених постановою KM України від 26 липня 1996 року № 836, всупереч нормам Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується обставинами, зазначеними у запереченні відповідача, довідкою відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, вважаю, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з яких слідує, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення виплачується щомісячна грошова допомога на придбання чистих продуктів харчування у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 % від мінімальної заробітної плати. Допомога нараховується та виплачується за місцем проживання або роботи.

В даному випадку Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає порядок і розміри допомоги. Виплати допомоги по постанові KM України від 26.07.1996 року № 836 є неправомірними, оскільки постанова суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини. Також в ст. 22 Конституції України зазначено, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускають звуженню змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян.

Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивачку у її праві на отримання допомоги в розмірі, зазначеному в ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушив її право на соціальний захист від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні за період з 01 грудня 2008 року по даний час становить:

-з 01.12.2008 р.-605. 00 грн.' з 01.04.2009 р.-625. 00 грн.

-з 01.07.2009 р.-бЗО. 00 грн.

-з 01.10.2009 р.-650. 00 грн. з 01.11.2009 р.-744. 00 грн. з 01.01.2010 р.- 869.00 грн.

Також ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до наведеного, позов позивачки в частині стягнення допомоги передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає до задоволення в межах річного терміну з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року у розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця за мінусом одержаних коштів по 2,10 грн. щомісяця (11 міс. х 2,10 грн. = 23,10 грн.) , тобто:

З 01.02.2009 р. по 31.03.2009 р. - 605 грн. х 2 міс. х 40 % = 484 грн.,

З 01.04.2009 р. по 30.06.20p9 р. - 625 грн. х 3 міс. х 40 % = 750 грн,,

З 01.07.2009 р. по 30.09.2009 р. - 630 грн. х 3 міс. х 40 % = 756 грн.,

3 01.10.2009 р. по 31.10.2009 р. - 650 грн. х 1 міс. х 40 % = 260 грн.,

3 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р. - 744 грн. х 2 міс. х 40 % = 595,20 грн.

Всього - 2845,20 грн.

Таким чином, 2845,20 грн. - 23,10 грн. отриманих коштів = 2822,10 грн. , оскільки позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 19 лютого 2010 року (тобто в межах річного терміну з дня звернення до суду) та позивачка згідно довідки з місця роботи отримувала зазначену допомогу в розмірі 2,10 грн. щомісячно з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Кошти за ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягають стягненню з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, оскільки саме відповідач проводить виплати зазначених коштів.

Керуючись ст. 22 Конституції України, ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року ( з змінами і доповненнями), ст.ст. 10, 11,71,86,99, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області щодо не донарахування та недовиплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - неправомірними.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03 192610, МФО 811039 УДК Житомирської області на користь ОСОБА_1 - 2822,10 гривень допомоги за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області з рахунку № 0584, код 03192610, МФО 811039 УДК Житомирської області державне мито в сумі 54,40 гривень на користь держави.

ОСОБА_1 звільнити від сплати державного мита на підставі п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

В решті позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_2