Справа № 22-а-21060/11
Суддя: Соколан Н.О.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 10.3.2 (ІV) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н.О.

суддів: Михайлів Л.В., Савіної Г. О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання бездіяльності посадових осіб неправомірною та зобовязання вчинити певні дії по перерахунку пенсії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (надалі УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу) про визнання бездіяльності посадових осіб неправомірною та зобовязання вчинити певні дії по перерахунку пенсії та стягнення коштів, посилаючись на те, що йому, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи, починаючи з 2001 року не проводився перерахунок пенсії, у відповідності до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій за період з 2001 року по 2009 рік у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати відповідача сплатити на його користь суми недоотриманих пенсій за вказані періоди.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано бездіяльність УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії неправомірною.

Зобовязано УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, інваліду 3 групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 50, п. 4 ст. 54, п. 3 ст. 76 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 з розрахунку державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2001 року по 16 вересня 2009 року з урахуванням сум, що ним отримані.

В апеляційній скарзі відповідач УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що основну пенсію за оспорюваний період відповідач нараховув у відповідності до Постанов Кабінету Міністрів, а тому підстави для її перерахунку у відповідності до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні. Додаткова пенсія також сплачувалась у відповідності до Постанов Кабінету Міністрів, якими визначено її розмір. Крім того, відповідач вважає, що судом не звернуто уваги на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом й відсутність поважних причин для його поновлення, помилково застосовано до спірних правовідносин показник мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не перевірено наявність у відповідача бюджетних коштів для виплати пенсій.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС, є інвалідом 3-ї групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим йому призначено державну (основну) та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка виплачується йому УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з факту порушення відповідачем вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при обчисленні на користь позивача розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, й нарахування останніх в розмірі меншому ніж передбаченому діючим Законом в період з 01.0.12001 року по 12.09.2006 року, й обов'язку відповідача у зв'язку з цим здійснити її перерахунок у відповідності до вищевказаного Закону.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього ж Закону в редакції від 06.06.1996 року, розмір пенсії для інвалідів 3-ї групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 3-ї групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджетУкраїни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від28.12.2007 р. № 107-VІ внесені зміни до ст. 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими розмір пенсії інвалідів Ш групи - учасників ліквідації наслідків аварії наЧорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження, не може бути нижчим 140% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підпунктом 12 п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. № 107-VI внесені зміни до ст. 50 Закону №796-ХІІ , згідно з якимиособам, віднесеним до категорії 1, інвалідам Ш групи призначається щомісячнадодаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15%прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені пп. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VІ визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тобто з 22.05.2008 року редакція ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була поновлена, й їх дія на 2009-2010 роки не зупинялася, й положення цих статей не змінювалися.

При цьому, виплата основної пенсії за період з 01.01.2001 року та додаткової пенсії, починаючи з 01.01.2001 року здійснювалася відповідачем не у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в розмірах передбачених Постановами Кабінету Міністрів України, а саме: «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996 року, «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» № 1 від 03.01.2002 року, «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» № 654 від 16.07.2008 року, що підтверджується відповіддю УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу від 07.07.2009 року (а.с. 16-20).

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував того, що позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії за період з 2001 року по 2009 рік лише 16 вересня 2009 року, тобто з пропуском річного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України. У звязку з чим, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права в цій частині.

Відповідно до ст. 99 КАС України в діючий на той час редакції, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980р.).

У відповідності до ст. 100 КАС України в діючий на той час редакції, пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

УПФУ в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу наполягало на відмові у позові саме з цих підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З клопотанням про поновлення строку позивач до суду першої інстанції не звертався.

За таких обставин, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (16.09.2009р.) та з огляду на те, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду, колегія суддів вважає, що підлягає захисту порушено право позивача лише на перерахунок додаткової пенсії у відповідності до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 16 вересня 2008 року по 16 вересня 2009 року.

Отже, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при обчисленні та виплаті позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в період часу з 16 вересня 2008 року по 16 вересня 2009 року слід керуватися положеннями ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених спеціальним законом прав.

Відповідно до ст. 54 зазначеного Закону при визначенні розміру пенсії за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», й іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, то колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин показника розміру мінімальної пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний бюджетний рік. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Крім того, колегія суддів враховує те, що право позивача на отримання щомісячної основної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоровю, не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, як на тому наполягав відповідач, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідач не може посилатися на відсутність коштів як на підставу для невиконання своїх обовязків, у звязку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог - скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 стосовно визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати додаткової пенсії за період з 16.09.2008 року по 16.09.2009 року, а також зобовязання здійснити перерахунок цієї пенсії за вказаний період у в розмірі, передбаченому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, п.1 ч.1 ст. 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 грудня 2009 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання здійснити перерахунок пенсії - скасувати і ухвалити в цій частині нову постанову.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії за період з 16.09.2008 року по 16.09.2009 року неправомірною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провести перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, інваліду 3 групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 50, п. 4 ст. 54, п. 3 ст. 76 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 з розрахунку державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком з 16 вересня 2008 року по 16 вересня 2009 року з урахуванням сум, що ним отримані..

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: