Справа № 826/9894/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9894/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ганечко О.М. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-лідер» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-лідер» (далі - позивач, ТОВ «Техно-лідер») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Техно-лідер» є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податку на додану вартість (далі - ПДВ).

12.09.2014 р. відповідачем було складено акт №2846/26-55-22-01/38950363 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «АВІРАТРЕЙД», яке є контрагентом позивача, згідно з розшифруванням податкових зобов'язань за квітень 2014 р.

У зв'язку з цим та на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України відповідачем проведено виїзну позапланову документальну перевірку ТОВ «Техно-лідер» з питань правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ в результаті взаємовідносин з ТОВ «АВІРАТРЕЙД» за період з 01.03.2014 р. по 31.05.2014 р., за підсумками якої складено акт від 20.10.2014 р. №2657/26-55-22-01/38703482.

У вказаному акті контролюючим податковим органом, зокрема було встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000060 у ТОВ «Техно-Лідер» були вилучені оригінали всіх документів бухгалтерського та податкового обліку, фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинах з ТОВ «АВІРАТРЕЙД» за період з 01.01.2013 р. по 22.09.2014 р.

19.12.2014 р. в.о. начальника ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було прийнято наказ про здійснення документальної невиїзної перевірки позивача, на підставі якого відповідачем проведено відповідну перевірку ТОВ «Техно-лідер» з питань правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в результаті взаємовідносин з ТОВ "АВІРАТРЕЙД" () за період з 01.03.2014 р. по 31.05.2014 р., за результатами якої складено акт від 30.10.2014 р. №1328/26-55-22-01/38703482.

У вказаному акті перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до заниження від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в квітні 2014 року у розмірі 333040,00 грн., завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у травні 2014 року на 333040,00грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.01.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з ПДВ на 333040,00 грн. за декларацією від 17.06.2014 р. № за травень 2014 року.

Задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні належні правові підстави для проведення перевірки позивача, за результатами якої складно акт від 30.10.2014 р. №1328/26-55-22-01/38703482, що став підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також з того, що реальність і господарська мета операцій позивача за договором поставки від 10.04.2014 р. №10/04, укладеним з ТОВ «АВІРАТРЕЙД», підтверджуються відповідною первинною документацією і відповідачем не доведено зворотного.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення №88).

Так, відповідно до пп.78.1.1 п.78 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

У п.79.1 ст.79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п.198.2. ст.198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок складення платником податку-продавцем податкової накладної та надання її покупцю визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа ( форми ), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції ( у натуральному та/або вартісному виразі ), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок проведення податковим органом перевірки платника податків та підстави для її проведення, зокрема за наслідками перевірки іншого платника - контрагента підконтрольного суб'єкта господарювання за умови надіслання йому запиту щодо надання письмових пояснень та їх документального підтвердження та не отримання від платника відповіді протягом 10-ти днів.

Крім того, з викладених правових норм також вбачається, що податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які для надання їм юридичної сили, крім іншого, повинні бути складені за результатами фактично вчиненої операції, мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про відповідну господарську операцію, її зміст та обсяг, а також бути підписаними уповноваженими особами.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат, у тому числі, для цілей визначення податкового кредиту з ПДВ та формування від'ємного значення належить з'ясовувати, зокрема обставини щодо руху активів та коштів у процесі здійснення господарської операції та встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності її учасників, а також визначити, що такі витрати були понесені суб'єктом господарювання для провадження його господарської діяльності, що підтверджується відповідною первинною документацією.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не було дотримано порядок проведення перевірки позивача, зокрема у матеріалах справи відсутні жодні належні і допустимі у розумінні ст.70 КАС України докази того, що позивачу направлявся запит щодо надання письмових пояснень з приводу його правовідносин з ТОВ «АВІРАТРЕЙД» за період з 01.03.2014 р. по 31.05.2014 р., що як було правильно встановлено судом першої інстанції, вказує на відсутність у відповідача належних і необхідних правових підстав для її проведення.

Крім того, при проведенні перевірки первинна документація ТОВ «Техно-лідер» відповідачем взагалі не досліджувалась, а висновки податкового органу про порушення позивачем правомірності нарахування податкових зобов'язань та формування податкового кредиту засновані виключно на акті про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача ТОВ «АВІРАТРЕЙД».

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що товарність фінансово-господарських операцій позивача із вказаним контрагентом за договором поставки від 10.04.2014 р. №10/04 підтверджується відповідною первинною документацією, складеною із дотриманням вимог Закону №996-XIV та п.2.4 Положення №88, а саме: специфікацією, податковою та видатковою накладними, банківськими виписками.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема договору зберігання від 10.04.2014 р. та відповідних актів приймання-передачі майна, вбачається наявність у позивача технічних ресурсів для збереження товарів, придбаних у ТОВ «АВІРАТРЕЙД» за вказаним договором поставки та наявність в нього господарської мети придбання цього товару - для наступного перепродажу, що підтверджується відповідними договорами комісії і складними на їх підставі первинними документами.

Таким чином, оскільки витрати позивача при здійсненні господарських операцій з ТОВ «АВІРАТРЕЙД» за період з 01.03.2014 р. по 31.05.2014 р. відображені у відповідних податкових накладних, складених на підставі правовідносин між позивачем та зазначеним контрагентом, первинні документи виписані та зареєстровані, відповідно до вимог чинного законодавства, рух коштів за спірними господарськими операціями підтверджується належною бухгалтерською документацією, то колегія суддів вважає безпідставними висновки відповідача про їх фіктивність.

Посилання апелянта на висновки акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, судова колегія вважає необґрунтованими і такими, що суперечать нормам чинного законодавства, з огляд на наступне.

Так, згідно зі ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. При цьому, жодною нормою чинного законодавства не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншого суб'єкта підприємницької діяльності, зокрема, у галузі податкових правовідносин.

Доводи апелянта про те, що Головним слідчим управлінням МВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000060 за фактом фіктивного підприємництва, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Більш того, судова колегія зазначає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року в апелянта було витребувано відомості щодо зазначеного кримінального провадження, на яке він посилається у своїй апеляційній скарзі, однак, жодних документів відповідачем суду надано не було та взагалі не обґрунтовано взаємозв'язок між вказаним кримінальним провадженням і податковими зобов'язаннями позивача.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч положенням ч.2 ст.71 КАС України, не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09.09.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ганечко О.М.