Справа № 2а-30/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 р. Справа № 16890/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Носа С.П., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання неправомірними дії по відмові у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

04.12.2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання неправомірними дії по відмові у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій.

Посилається на те, що являється потерпілою від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, отримує пенсію по інвалідності. У зв'язку з викладеним вважає, що відповідачами порушується її конституційне право на отримання пенсії та соціальної щорічної допомоги на оздоровлення, які виплачуються в розмірах менших, ніж передбачено чинним законодавством. Незважаючи на її звернення до відповідачів з заявами про перерахунок пенсії та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, її права не поновлено. Просила визнати дії відповідачів протиправними, визнати за нею право на отримання державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком і зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію, а також щорічну одноразову допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до розміру, встановленого Законом, починаючи з 02.12.2008 року.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2010 року позов задоволено частково. Визнано відмову управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі встановлених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області в користь ОСОБА_1 компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час виплати. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області по відмові в перерахунку пенсії і додаткової пенсії ОСОБА_1 як постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІІ групи, починаючи з 02 грудня 2008 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсії по інвалідності передбаченої статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 02 грудня 2008 року виходячи з розрахунку 6 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом встановленого часу, з урахуванням здійснених виплат.

Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області дану постанову оскаржило, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову, та прийняти нову, якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Вважають, що при відмові в проведенні перерахунку пенсії управління, як субєкт владних повноважень діяв в межах наданої компетенції у відповідності до вимог законодавства і не порушив законні права та законні інтереси позивача.

Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області дану постанову оскаржило, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову, та прийняти нову, якою в позові відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що управління правомірно, в межах наявних фінансових ресурсів здійснювало виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI).

Судова колегія перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх задовольнити частково.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції, коли має місце правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивачка є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії А №106809 від 04.12.2008 року та довідкою МСЕК серії №144907.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права па державну пенсію. Розмір пенсій для інвалідів по ІІІ групі інвалідності не може бути нижчим від 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають постанови Кабінету Міністрів України, оскільки такі істотно звужують обсяг встановлених законом прав, і помилково неврахованно, що застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, однак за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком, подібне не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, враховуючи що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній в особі управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області має нести відповідальність за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного йому правового поля.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 5, 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення та розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Що стосується вимог позивачки за 2009 рік, то ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Кабінетом Міністрів України у 2009 році на виконання ст. 71 цього Закону не приймались рішення, а відтак позовні вимоги щодо визнання дій відповідача щодо невиплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік неправомірними являються обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з тим, місцевим судом обрано юридично некоректний спосіб захисту сторони позивача, оскільки в ч. 3 ст. 105 КАС України наведено законодавцем вимоги які може містити адміністративний позов, а ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті. Так у разі визнання судом бездіяльності відповідача субєкта владних повноважень протиправною, що має місце і в досліджуваних правовідносинах, суд може зобовязати такого відповідача вчинити певні дії, які той зобовязаний виконати, зокрема провести нарахування та виплату не в повній мірі виплаченої пенсії. Суд може стягнути з відповідача на користь позивача певну суму грошових коштів лише у тому випадку, якщо така нарахована ним але всупереч закону не здійснена її виплата чи в разі відшкодування спричиненої шкоди. Причому спосіб захисту, обраний судом, не обовязково має збігатися з тим, що запропонував позивач у вимогах (друге речення частини другої статті 11 КАС України).

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування оскарженого судового рішення в цілому суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи, проте вбачаються підстави для його зміни із-за порушень процесуальних норм.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2010 року по адміністративній справі №2-а-30/10 змінити.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області.

Зобовязати провести ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої суми разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС за 2009 рік з урахуванням виплачених сум, у відповідності статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 50, 54 ,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» починаючи з 02.12.2008 року, як інваліду ІІІ групи у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахування виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді С.П.Нос

ОСОБА_2