Справа № 2-а/532/49/2014
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/6658/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Голубєвої Г.К., Юрченко В.П.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника

Прокуратури Харківської області Зарудяної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Кобеляцького району Полтавської області в інтересах ОСОБА_5 до адміністрації Кобеляцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Полтавської обласної ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Кобеляцької районної державної адміністрації, Департамент освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Прокуратури Харківської області в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року прокурор Кобеляцького району Полтавської області в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність Кобеляцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Полтавської обласної ради щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; зобов'язати Кобеляцьку загальноосвітню школу-інтернат Полтавської обласної ради виплатити випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_5 недоплачену одноразову грошову допомогу в сумі 7064,80 грн.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства Україн (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Прокуратура Харківської області в інтересах ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що постановлене із порушенням норм процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково. У доводах касаційної скарги зазначає, що дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки при виплаті спірної допомоги відповідач виконує управлінські функції та відсутній спір про право цивільне.

В судовому засіданні представник особи, що подала касаційну скаргу підтримав доводи такої, в цілому, однак, змінив вимоги до суду касаційної інстанції та просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити до суду для продовження розгляду.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначив, провадження у справі закрито з дотриманням норм процесуального права, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до статті 221 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною, позбавленою батьківського піклування (а.с.4-6, 16).

В період з 15.04.2005 року по 28.08.2013 року ОСОБА_5 навчався та виховувався в Кобеляцькій загальноосвітній спеціальній школі-інтернаті та перебував на повному державному забезпеченні (а.с. 7-10).

Наказом директора Кобеляцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат від 15.08.2013 року № 103-ОД ОСОБА_5 була видана грошова допомога в розмірі 195,20 грн. (а.с.13, 14).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки такий має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Висновки суду апеляційної інстанції є помилковими.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При розгляді справи суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки випливає із захисту фізичною особою права на отримання грошових коштів, а отже є приватноправовим.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон), держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч. 2 ст. 9 Закону).

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 39-9 вказаного Закону).

Матеріальне забезпечення та зокрема, виплата грошової допомоги регламентується пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Вказана допомога є соціальною гарантією держави у підтримці певної соціальної категорії дітей, позбавлених батьківського піклування.

Кобеляцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Полтавської обласної ради є комунальним закладом освіти, підзвітним та підконтрольним Полтавській обласній раді, у тому числі підпорядкованою і підзвітною Департаменту освіти і науки Полтавської обласної Державної адміністрації.

Отже, у даному спорі відповідач здійснює надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому має статус суб'єкта владних повноважень щодо вказаної соціальної допомоги і ці правовідносини не відносяться до цивільно-правових.

Таким чином, даний спір за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому функції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України підлягає розгляду адміністративним судом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони зроблені через невірне застосування положень Закону що при встановлених обставинах справи, та з огляду на межі касаційного перегляду справи (ст. 220 КАС України), є порушенням норм процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного судового рішення і є підставою для його скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Прокуратури Харківської області в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі № 2-а/532/49/2014 - скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко

Повний текст виготовлено 07.09.2015 року.