Справа № 2а/1770/4530/2011
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/1770/4530/2011

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4530/2011

16 листопада 2011 року

18год. 06хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Мелянчук В.А.,

відповідача: представник Лавор Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ

до

Відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ звернулося в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Лавор Н.П. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №14164225 від 18.08.2009 року такою, що не підлягає виконанню та її скасування.

Позовні вимоги в повній мірі були підтримані представником позивача в судовому засіданні, який на їх обґрунтування покликався на те, що 06.06.2011 року філією ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ наряду з іншими документами було отримано постанову Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ВП №14164225 від 18.08.2009 року про стягнення виконавчого збору у зв’язку з невиконанням виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року в строк, наданий на добровільне виконання. Разом з тим, доводить, що примусового виконання даного судового рішення державним виконавцем проведено не було, позаяк між сторонами на стадії виконання було затверджено мирову угоду. Відповідно, покликаючись на незаконність постанови про стягнення виконавчого збору, представник позивача просив визнати дії державного виконавця щодо її винесення незаконними, а саму постанову такою, що не підлягає виконанню та скасувати її.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є законними, позаяк боржник - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ в строк наданий йому для добровільного виконання, виконавчий лист Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року не виконав. Той факт, що сторонами виконавчого провадження було подано заяву про затвердження мирової угоди не міг вважатись підставою для звільнення державного виконавця від обов’язку провадити виконавчі дії, оскільки за нормами статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин, вказане не є обставиною, що зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження. Відтак, державний виконавець правомірно приєднала виконавче провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року до зведеного виконавчого провадження про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованості, в межах якого вже були проведені дії по примусовому виконанню і винесла постанову про стягнення виконавчого збору. За наведеного просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

В межах вказаного строку, сторони виконавчого провадження відповідно до статті 11-1 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин, звернулися до начальника Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції зі спільною заявою про затвердження мирової угоди від 06.08.2009 року, яку просили, відповідно до вимог статті 372 Цивільного процесуального кодексу України передати в триденний строк до суду за місцем виконання рішення для визнання, після чого, відповідно до статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин, закрити виконавче провадження (а.с.43-44).

Заява про затвердження мирової угоди була отримана відповідачем 10.08.2009 року, а передана до суду не в трьохденний строк, а лише 31.08.2009 року (а.с.42-43).

18.08.2009 року вказаним державним виконавцем виконавче провадження ВП №14164225 з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року приєднано до зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з Відкритого акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (а.с.74). На той час, в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем вже були проведені пені дії, а саме: 27.07.2009 року –накладено арешт на все майно, що належить боржнику –філії Відкритого акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ і зареєстровано вказане обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 28.07.2009 року –направлено запити в реєстраційні орган на предмет отримання інформації про зареєстровані за боржником автотранспортні засоби, нерухоме майно та про рахунки, відкриті в банках (а.с.75-79).

05.10.2009 року Рівненським міським судом винесено ухвалу №6-281/09, якою визнано мирову угоду, укладену між сторонами виконавчого провадження: Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" в особі філії ВАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ та Прокопчуком Олегом Михайловичем (а.с.42).

30.12.2009 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Лавор Н.П. на підставі ухвали Рівненського міського суду про визнання мирової угоди, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №14164225 (а.с.45,80-81).

Цього ж дня вказаним державним виконавцем виділено із виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року про стягнення з Рівненського регіонального управління Відкритого акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь Прокопчука Олега Михайловича вкладів постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 4247,69 грн. для її примусового виконання (а.с.82).

04.02.2011 року проведено реєстраційну дію щодо зміни організаційно-правової форми та найменування юридичної особи шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" у Публічне акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", який являється правонаступником усіх прав та обов’язків.

06.06.2011 року на адресу керуючої Філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ надійшов лист керівника Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №5683/11 від 01.06.2011 року, до якого, наряду з копіями інших виконавчих документів, що перебувають на виконанні у Відділі державної виконавчої служби, долучено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2009 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №14164225 (а.с.62-66).

16.06.2011 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ звернулося в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Лавор Н.П. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №14164225 від 18.08.2009 року такою, що не підлягає виконанню та її скасування (а.с.3).

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. А згідно з частиною 2 вказаної статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи відсутність у сторони відповідача доказів своєчасного вручення боржнику постанови про стягнення виконавчого збору від 18.08.2009 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №14164225, та доводи сторони позивача підкріплені конвертом, в якому надійшов лист керівника Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №5683/11 від 01.06.2011 року, до якого було долучено копію вказаної постанови, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду не пропущений.

Що стосується суті спірних правовідносин, то в силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 18.08.2009 року, винесена відповідачем в рамках виконавчого провадження ВП №14164225 вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

Так, в силу вимог частин першої та другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час винесення спірної постанови, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

При цьому, відповідно до вимог частини першої статті 30 цього ж Закону, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. Якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження отримана боржником, але в добровільному порядку не виконана, державний виконавець відповідно до частини п’ятої цієї статті, невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Судом встановлено, а сторонами визнано, що в рамках строку, наданого боржнику для добровільного виконання, позивач спільно зі стягувачем звернувся до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції із заявою про затвердження укладеної між ними мирової угоди. Оскільки вказане свідчило про здійснення боржником дій, спрямованих на добровільне виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року, у державного виконавця не було правових підстав розпочинати його примусове виконання. Окремо слід відзначити, що саме відповідачем не були дотримані вимоги статті 372 Цивільного процесуального кодексу України по передачі в триденний строк до суду за місцем виконання рішення мирової угоди сторін виконавчого провадження для її визнання.

Порядок примусового виконання рішення по стягненнях з юридичної особи врегульований главою 6 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час винесення спірної постанови. За нормами даної глави, в першу чергу стягнення звертається на грошові кошти боржника у вигляді готівки, яка виявляється, актується і вилучається, а також на грошові кошти, що знаходяться в кредитних установах, в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо даних про наявність у боржника - юридичної особи рахунків і вкладів у банках чи інших фінансових установах немає, державний виконавець одержує такі дані у податкових органів, які зобов'язані надати йому необхідну інформацію у 3-денний строк. На кошти боржника –юридичної особи, що знаходяться у банках чи інших фінансових установах державним виконавцем накладається арешт (стаття 63). У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно. На зазначене майно накладається арешт, і воно реалізується у визначній Законом черговості (стаття 64).

Жодних доказів тому, що в рамках виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції вчинено будь-які з вищеназваних дій, спрямовані на примусове виконання, суду не надано. При цьому, здійснені в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем запити до реєстраційних органів та проведені ним заходи з арешту майна боржника не можуть бути прийняті судом, позаяк такі дії вчинені 27-28 липня 2009 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №14164225 з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-5913 від 13.07.2009 року винесена 10 серпня 2009 року. Приєднане ж дане виконання до зведеного ще пізніше, а саме 18 серпня 2009 року.

В силу вимог частини першої статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 % від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом. Аналогічні положення визначені в пункті 4.16 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року.

Текстуальний зміст вищенаведених норм свідчить, що виконавчий збір стягується в разі, якщо рішення було виконано примусово, оскільки вираховується від фактично стягнутої державним виконавцем суми.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2009 року не відповідає вимогам статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції, що діяла на час її винесення.

В силу вимог статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в спосіб визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №14164225 від 18.08.2009 року протиправною та її скасування. При цьому визнавати зазначену постанову ще й такою, що не підлягає виконанню є зайвим заходом, позаяк її скасування в судовому порядку й породжує саме такі наслідки.

Що стосується дій державного виконавця по винесенню даної постанови, то слід зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України –це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Позивачем жодним чином не обґрунтовано якими саме діями державного виконавця та які саме права боржника порушено. Фактично права боржника, як такі, порушуються відповідною постановою державного виконавця, тобто правовим актом індивідуальної дії, а не діями по винесенню такого акту. А тому, в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету в пропорційній задоволеним позовним вимогам частині.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВП №14164225 від 18.08.2009 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про стягнення з Рівненського регіонального управління ВАТ "Комерційний банк "Надра" виконавчого збору в сумі 4247,69 грн..

В задоволенні решти вимог - відмовити

Присудити на користь позивача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резлютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя < Підпис > Друзенко Н.В.