Справа № 826/8088/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 вересня 2015 року письмове провадження № 826/8088/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «МАН.ГО»
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «МАН.ГО» (надалі - позивач або ТОВ «МАН.ГО») з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд:

1) скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.01.2013 року № 272207;

2) скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.01.2013 року № ;

3) скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.01.2013 року № ;

4) зобов'язати відповідача вилучити із Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відомості, внесені на підставі Акту від 29.12.2012 року № 1129/22-7/33635654 стосовно позивача та поновити дані, задекларовані ним в податковій звітності з ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ «МАН.ГО» не порушувало вимог пункту 138.1. статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139, пункту 198.6. статті 198, пункту 200.1. та 200.2. статті 200 Податкового кодексу України, статей 626, 629, 655, 662, 656, 658, 664, 203, частин 1-2 статті 215, статті 228, частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які засвідчують належне виконання позивачем вимог податкового законодавства України в частині підтвердження права на формування податкового кредиту, валових витрат та від'ємного значення податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами.

Крім того, у порушення норм податкового законодавства України, відповідачем на підставі акту проведеної відносно позивача перевірки, протиправно внесені недостовірні дані до АС «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», що також призвело до порушення його прав та законних інтересів.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, винесеними на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, якою виявлено факт вчинення фіктивних правочинів з контрагентами, фінансово-господарська діяльність яких здійснюється поза межами правового поля, що позбавляє позивача права на формування податкового кредиту, валових витрат та від'ємного значення податку на додану вартість по взаємовідносинам з такими контрагентами, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ «МАН.ГО» відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.04.2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 року у даній справі, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, Вищий адміністративний суд України, зауважив, що судам необхідно було перевірити обставини укладення та виконання договорів з контрагентами, з'ясувати, чи було перевірено платником повноваження осіб, які вчиняли юридично значущі дії від імені спірних контрагентів та підписували первинні документи.

Також, Вищий адміністративний суд України, зауважив на тому, що обставини даної справи вимагають ретельної перевірки обставин щодо фактичного виконання операцій з поставки ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» товарів в адресу позивача, що передбачає дослідження руху активів на шляху від цих постачальників до Товариства із з'ясуванням, як транспортувався товар, де зберігався, ким приймався, із встановленням посадових осіб постачальників і покупця, задіяних у такому процесі, чи були використані придбані активи у господарській діяльності платника (позивача у справі).

Ухвалою суду від 22.04.2015 року справа № 826/8088/13-а прийнята до провадження судді Арсірія Р.О. та призначена до судового розгляду.

Керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, дослідивши обставини, на які звернуто увагу касаційною інстанцією, а також з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р., за результатами якої складено акт від 29.12.2012 року № 1129/22-7/33635654 (надалі - акт перевірки), яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, а саме:

пункту 138.1. статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 та статей 626, 629, 655, 662, 656, 658, 664, 203, частин 1-2 статті 215, статті 228, частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за перевіряємий період на загальну суму 1236905,00 грн., в т.ч. за ІІ квартал 2010 року на суму 88504,00 грн., за 2010 рік на суму 545693,00 грн., за І квартал 2011 року на суму 322203,00 грн., за ІІ квартал 2011 року на суму 130228,00 грн., за ІІ-ІІІ квартал 2011 року на суму 43408,00 грн., за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 35696,00 грн., за І квартал 2012 року на суму 22280,00 грн., за півріччя 2012 року на суму 34166,00 грн., за ІІІ квартали 2012 року на суму 14727,00 грн.;

пункту 198.6. статті 198, пункту 200.1. та 200.2. статті 200 Податкового кодексу України та статей 626, 629, 655, 662, 656, 658, 664, 203, частин 1-2 статті 215, статті 228, частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 950320,00 грн., в т.ч.: за травень 2010 року на суму 70803,00 грн., за жовтень 2010 року на суму 195695,00 грн., за листопад 2010 року на суму 119260,00 грн., за грудень 2010 року на суму 121599,00 грн., за січень 2011 року на суму 82960,00 грн., за лютий 2011 року на суму 49948,00 грн., за березень 2011 року на суму 124854,00 грн., за квітень 2011 року на суму 113242,00 грн., за липень 2011 року на суму 7062,00 грн., за серпень 2011 року на суму 9877,00 грн., за вересень 2011 року на суму 20807,00 грн., за жовтень 2011 року на суму 10246,00 грн., за січень 2012 року на суму 23967,00 грн. та зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на суму 64611,00 грн., в т.ч. за липень 2012 року на суму 64611,00 грн.

У порядку пункту 86.7. статті 86 Податкового кодексу України, позивачем подавалися заперечення до акту перевірки, за результатом розгляд яких, відповідач повідомив, що висновки не підлягають розгляду.

У зв'язку з виявленими порушеннями, зафіксованими в акті перевірки, відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.01.2013 року:

№ 272207, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 950320,00 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 144832,00 грн.;

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1236905,00 грн. і застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 176344,00 грн.;

№ , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 64611,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, за правилами статті 56 Податкового кодексу України, оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за результатами чого були залишені без змін.

Підставою для прийняття цих актів індивідуальної дії став висновок податкового органу про фіктивний характер операцій з придбання позивачем товарів у рамках правовідносин з контрагентами - ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа», що виключає право позивача на формування податкового кредиту, від'ємного значення ПДВ та валових витрат за цими операціями.

При цьому, висновок про фіктивний характер операцій з придбання позивачем товарів у рамках правовідносин з наведеними контрагентами, відповідачем сформований виходячи з наступного.

Перевіркою було встановлено, що у перевіряємому періоді, позивач мав взаємовідносини з рядом контрагентів - ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа», на підтвердження реальності яких, включення позивачем витрат на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також сплати позивачем податку на додану вартість у складі ціни за товари (роботи, послуги), контрагентами виписані позивачу первинні документи, зокрема, рахунки-фактури, видаткові накладні та податкові накладні.

В той же час, як зазначено в акті перевірки, в ході перевірки відповідачу надійшла інформація інших податкових органів про порушення контрагентами позивача вимог податкового та іншого законодавства.

Так, актами ДПІ у Печерському районі м. Києва від 26.01.2012 року № 28/23-10/37505731 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Декос Альянс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 08.02.2011 р. по 31.12.2011 р. та від 23.05.2012 року №1443/22-08/37505731 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Декос Альянс» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2012 р., зафіксовано, що згідно протоколу допиту свідка від 09.11.2011 року, отриманого старшим о/у відділу БКОЗ УСБУ в Полтавській області капітаном ОСОБА_3, який надійшов на адресу ДПІ у Печерському районі м. Києва від прокуратури Деснянського району м. Києва, допитаний засновник та директор ТОВ «Декос Альянс» - гр. ОСОБА_1, який зазначив, що обманним шляхом, під виглядом оформлення кредиту, його знайомий гр. ОСОБА_4, умовив його підписати певні папери. Про те, що він є директором товариства дізнався лише у вересні 2011 року від представника податкової міліції. Відповідно, він не реєстрував підприємство ТОВ «Декос Альянс», згоди на призначення на посаду директора та головного бухгалтера підприємства не давав, будь-яких статутних документів не підписував, рахунки в банках не відкривав, фінансово-господарські документи від імені підприємства не підписував, податкову звітність до контролюючих органів не здавав і нікому не доручав.

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва від 21.02.2011 року № 103/23-10/34715960 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Скап Холдінгс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період 01.09.2008 р. по 31.12.2010 р., зафіксовано, що фактично згідно податкової звітності у підприємства відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торговельне обладнання, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Також зазначено, що у провадженні СУ ПМ ДПА України знаходить кримінальна справа № 69-107, порушена відносно директора ТОВ «Скап Холдінгс» за ознаками злочину, передбаченого частини 5 статті 191 (шахрайство), частини 2 статті 205 (фіктивне підприємництво), частини 3 статті 212 (ухилення від сплати податків) КК України.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 15.10.2010 року, проведеного слідчим СВ ПМ Броварської ОДПІ капітаном податкової міліції ОСОБА_5, допитаний по справі директор ТОВ «Скап Холдінгс» - гр. ОСОБА_6, повідомив, що на прохання гр. ОСОБА_7 за грошову винагороду погодився підписати пакет документів про перереєстрацію на його ім'я відповідного підприємства, а також на відкриття рахунків. Проте, статутний фонд підприємства не формував, за місцем реєстрації підприємства не був, у кого знаходиться печатка підприємства йому не відомо, як директор підприємства підприємницьку діяльність не вів, угоди від імені підприємства не укладав. Також зазначив, що періодично (приблизно один раз на місяць) зустрічався з гр. ОСОБА_7 та незнайомими йому раніше людьми, які представлялись від гр. ОСОБА_7 для підписання документів щодо діяльності ТОВ «Скап Холдінгс», які він підписував не читаючи, за грошову винагороду. На цьому його діяльність як директора підприємства закінчувалась.

Також, актами ДПІ у Київському районі м. Харкова ДПС від 19.05.2012 року № 289/22-4/32031160 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Домострой» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків та зборів, їх реальності та повноти відображення в обліку за липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2010 року та від 08.04.2011 року № 1325/18-010/32031160 про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Домострой» з питань правильності визначення суми податку на додану вартість за період з 01.01.2011 р. по 31.01.2011 р. зафіксовано, що до податкового органу надано розрахунок коригування сум ПДВ, яким скориговані податкові зобов'язання з бік зменшення згідно рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2010 р. на загальну суму ПДВ 25 251 599,00 грн. Відповідно до пункту 48.7. статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті не вважається податковою декларацією. Таким чином, податковий орган дійшов висновку про відсутність факту реального вчинення ТОВ «Домострой» господарських операцій за липень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року. Крім того, перевірками встановлено відсутність об'єктів, які підпадають під визначення статей 185, 188, 192 Податкового кодексу України.

Актами ДПІ у Червонозоряному районі м. Харкова ДПС від 26.08.2011 року № 3568/182/33478914 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Компанія Бриз Україна» з питань виявленої недостовірності даних, що містяться у податковій декларації з ПДВ за лютий 2011 року та від 25.06.2011 року № 2750/182/33478914 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Компанія Бриз Україна» з питань виявленої недостовірності даних, що містяться у податковій декларації з ПДВ за березень 2011 року, зафіксовано, що в ході відпрацювання підприємств ВМП ДПІ у Червонозоряному районі м. Харкова надано службову записку з поясненнями директора ТОВ «Компанія Бриз Україна», в якому зазначено, що ніякої фінансово-господарської діяльності в 2011 році підприємство не здійснювало, угоди не укладав, податкові накладні не підписував.

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 21.06.2012 року № 2012/22-9/21695093 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Сітал» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.12.2011 р. по 30.05.2012 р. зафіксовано, що на підставі отриманих від ГВПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС (висновок щодо наявності ознак «фіктивності» та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності № 895 та висновок спеціаліста № 315 від 18.06.2012 р. сектору фототехнічних, портретних, технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних досліджень науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці) складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки підприємства.

Також, відповідачем отримано акт ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 29.10.2012 року № 913/22-8/38149547 про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Прогрес Консалт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.06.2012 р. по 26.09.2012 р., в якому зафіксовано, що ст. о/у ВПЗБГЕ УОВПЗ УПМ ДПС у м. Києві лейтенантом податкової міліції ОСОБА_8, допитано свідка гр. ОСОБА_9 (протокол допиту свідка від 13.09.2012 року), який значиться директором ТОВ «Прогрес Консалт», який пояснив, що він зареєстрував товариство за грошову винагороду; особистої діяльності не здійснював; майна та кошти в діяльність товариства не вносив; документів фінансово-господарського характеру не підписував; особистого наміру на ведення фінансово-господарської діяльності не мав та вказану діяльність не здійснював; фактичного місцезнаходження товариства та його печатки не знає.

Актом ДПІ у Київському районі м. Харкова ДПС від 22.08.2011 року № 3016/235/33900234 про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.05.2011 р. встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди покупцям підприємствам та далі по ланцюгу постачання, з метою штучного формування податкового кредиту з використанням контрагентів, які не виконують своїх податкових зобов'язань. Встановити реальність та товарність операцій по поставці товарів (робіт, послуг) підприємством на адресу покупців не має можливості, що свідчить про неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій підприємством та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що саме з наведених обставин, встановлених іншими податковими органами відносно контрагентів позивача, відповідач дійшов висновку про те, що їх фінансово-господарська діяльність здійснювалась поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про небуття належним чином цивільної право дієздатності, отже фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та зазначеними контрагентами є фіктивними правочинами та такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались укладеними між ними правочинами, а складені по таким операціям первинні документи складені всупереч вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим не можуть підтвердити факт здійснення господарських операцій.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Не погоджуючись з наведеними висновками відповідача, покладеними в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, та вважаючи такі спірні рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом про їх скасування, а також володіючи інформацією про внесення відповідачем до Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» недостовірних відомостей з акту перевірки відносно позивача, просив суд вилучити з зазначеної системи внесені дані та поновити дані, задекларовані ним в податковій звітності з ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р.

Дослідивши та надавши оцінку, за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (надалі - Кодекс).

Згідно підпунктів 21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 Кодексу в редакції, що діяла на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами підпункту 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Кодексу, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2., абзацу 1 пункт 198.3. статті 198 Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, крім іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3. статті 198 Кодексу).

За правилами пункту 198.6. статті 198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1., пункту 200.3. статті 200 Кодексу, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, слід зазначити, що статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином розрахункові документи, платіжні документи, податкові накладні та інші первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку є документами, які є підставою для нарахування податкового кредиту підприємства, формування валових витрат підприємства та від'ємного значення ПДВ.

Між тим, наявність розрахункових документів, платіжних документів, податкових накладних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку, є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, валових витрат та від'ємного значення ПДВ підприємства, оскільки право на їх оформлення надають лише реальні господарські операцій, за результатами яких платник податків формує податковий кредит, валові витрати та від'ємне значення ПДВ.

В ході нового судового розгляду даної справи, враховуючи вказівки Вищого адміністративного суду України, судом були досліджені та оцінені надані позивачем первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами - ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» для підтвердження їх реальності, зокрема:

- договір на поставку № 07/07-11 від 07.07.2011 року, укладений між позивачем (покупець) та ТОВ «Декос Альянс» (продавець) в особі директора ОСОБА_1, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар, асортимент, ціни та кількість якого вказані в рахунках-фактурах та видаткових накладних або специфікаціях, що підготовлені на основі комерційної пропозиції продавця і є невід'ємною частиною договору;

- рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні на поставку товару за договором на поставку № 07/07-11 від 07.07.2011 року, підписані з боку ТОВ «Декос Альянс» - директором ОСОБА_1;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «Отіс», ТОВ «Гласс ЛТД», ТОВ «Сандора», ТОВ «Успот ЛТД», ПП «ТК-Спецодяг», Центральне сховище НБУ, ПП «ВКФ «Вектра», ТОВ «Кроноспан УА») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «Декос Альянс»;

- рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні на отримання позивачем товару від ТОВ «Скап Холдінгс», підписані з боку ТОВ «Скап Холдінгс» - директором ОСОБА_6;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ПП «Лоріка Комфорт», ДП «Промзіз-Харків», ТОВ «ММ Пекеджінг Україна», ПП «Демпінг», ТОВ «Отіс», ТОВ «Сервіс-Інвест», ТОВ «Спекл», ПП «Лоріка-Комфорт», ТОВ «Догуш Аларко Еда», ТОВ «Укрспецторг», ДП «Тетра Пак Україна», Представництво «СКМ Аруба А.В.В.», ТОВ «Виробнича безпека», ТОВ «СП «Голографія», ДВ «Атомремонтсервіс ДПНАЕК «Енергоатом», ЗАТ «Отіс», ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «Скап Холдінгс»;

- видаткові та податкові накладні на отримання позивачем товару від ТОВ «Домострой», підписані з боку контрагента директором ОСОБА_14;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «Консафеті», ТОВ «Імаго-Україна», ТОВ «ЗС-Маркет», ТОВ «Микулинецький Бровар», ДСНВП «Екоцентр», ПП «Маяк-ООК», ТОВ «Прайм-Продукт», ФОП ОСОБА_10, ДП «Тетра Пак Україна», ТОВ «Екорембуд ЛТД», ПП ОСОБА_15, ПП «Лоріка Комфорт», ТОВ «Сервіспром», ТОВ «Укрспецторг», ТОВ «Техкард-Сервіс», ТОВ «Промтехінструмент», ТОВ «Спекл», ТОВ «Догуш Аларко Еда», ТОВ «Готель-Сервіс», ТОВ «ТЕКС 3000», ТОВ «Успот ЛТД», ІП «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед», ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», ПП «Демпінг», ДП «Промзіз Донбас», ПАТ «СКФ Україна», ТОВ «Реал Гіпермаркет Україна») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «Домострой»;

- видаткові та податкові накладні на отримання позивачем товару від ТОВ «Компанія Бриз Україна», підписані з боку контрагента директором ОСОБА_17;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «Графія Україна», ПП «Демпінг», ПП «Отіс», ТОВ «Промтехінструмент», ТОВ «Сервіспром», ТОВ «ТВО «Східбуд», ТОВ «Люстдорф», ТОВ «Спекл», ТОВ «Альянс Холдінг», ДП «Тетра Пак Україна», ТОВ «ММ Пекеджінг Україна», ПАТ «СКФ Україна», ДП «Промзіз Донбас», ТОВ «АНТ ЯПИ», ТОВ «Сервіспром», ТОВ «Успот ЛТД», ПАБ «ПБК «Славутич», ТОВ «СП «Голографія») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «Компанія Бриз Україна»;

- договір поставки № 01/03 від 01.03.2012 року, укладений між позивачем (замовник) та ПП «Сітал» (постачальник) в особі директора ОСОБА_18, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов'язувався оплатити продукцію по кількості та цінами, передбаченими рахунками. Предметом поставки є засоби індивідуального захисту, передбачені у рахунках до договору;

- рахунки, видаткові та податкові накладні на поставку продукції за договором поставки № 01/03 від 01.03.2012 року, підписані з боку ПП «Сітал» - директором ОСОБА_18;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «Промисловий одяг», ТОВ «ЗС Маркет», ТОВ «ТК-Спецодяг», ТОВ «Охорона праці», ПАТ «Отіс», ТОВ «ТМР-Україна», ДП «Ліаг Технік Сервіс Україна», ТОВ «Оптимус», ПП «Лоріка-Комфот», ПП «ТК-Спецодяг», ТОВ «Кроноспан УА», ДП «Ліаг Технік Сервіс Україна», ТОВ «ЗІЗ-ГРУП», ТОВ «Кристал Мотор») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ПП «Сітал»;

- договір № 01/07-12 від 02.07.2012 року, укладений між позивачем (покупець) та ТОВ «Прогрес Консалт» (продавець) в особі директора ОСОБА_20, за умовами якого, продавець поставляє за заявками покупця товар, а покупець приймає його та зобов'язується оплатити його вартість;

- рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні на поставку товару за договором № 01/07-12 від 02.07.2012 року, підписані з боку ТОВ «Прогрес Консалт» - директором ОСОБА_20;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «Сандора», ТОВ «Промисловий одяг», ТОВ «Кроноспан УА», ТОВ «Охорона праці», ТОВ «ЗС Маркет», ТОВ «ТК-Спецодяг») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «Прогрес Консалт»;

- прибуткові накладні та податкові накладні на отримання позивачем товару від ТОВ «НВКП Гідро-Альфа», підписані з боку контрагента - директором ОСОБА_21;

- видаткові накладні та довіреності на отримання товару від позивача на користь інших контрагентів (ТОВ «АББ ЛТД», ПП «Отіс», ТОВ «Сервіспром», ПАТ «ПБК «Славутич», ПАТ «Бухмутський Аграрний Союз», ТОВ «Промтехінструмент», ВАТ «Подільський цемент», ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», ТОВ «Реал Гіпермаркет Україна», ТОВ «Техкард-Сервіс», ПАТ «Отіс», ТОВ «Декорбетон», ТОВ «Аграна Фрут Україна», ТОВ «Догуш Аларко Еда») на підтвердження реалізації товару, придбаного у ТОВ «НВКП Гідро-Альфа»;

- реєстри виданих та отриманих податкових накладних;

- виписки по особовому рахунку позивача;

- картки рахунку № 631;

- документи на підтвердження можливостей для здійснення позивачем спірних господарських операцій (відомості розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності за 2011-2012 роки; договір оренди № 458/10 від 01.09.2010 року з додатковою угодою до нього від 31.03.2013 року № 3, акт прийому-передачі об'єкта оренди від 01.09.2010 року, розрахунок місячної орендної плати; штатний розклад; договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.07.2010 року № 14/07-10; договір про матеріальну відповідальність директора та ОСОБА_23).

Для підтвердження факту надходження та зберігання придбаного у контрагентів товару на складі позивача, ним надані суду оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 (Замовлення по контрагентам) та оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 (Місце зберігання ТМЦ по контрагентам). Приймання відповідного товару в період з 2005 року по 2011 рік здійснювалось завідуючим складом ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в період з 2010 року по 2013 рік.

Під час дослідження та надання оцінки наведеним первинними документам по взаємовідносинам позивача з контрагентами - ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа», судом не встановлено їх невідповідності вимогам чинного законодавства, навпаки, вони складені належним чином та містять всі обов'язкові реквізити, отже такі документи можна вважати належними доказами реальності здійснених господарських операцій.

При цьому, відповідачем не надано суду вичерпного переліку розбіжностей між вимогами діючого законодавства до оформлення первинних документів та фактичним змістом наданих позивачем первинних документів.

Судом з наявних матеріалів справи (договори на перевезення вантажів, акти про надання транспортно-експедиційних послуг, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631, заявки на транспортно-експедиційне обслуговування, акти здачі-прийняття робіт, надання послуг) також встановлено, що позивач у своїй діяльності користувався послугами перевізників, зокрема, ТОВ «Транспортна компанія «САТ», ТОВ «Ін-Тайм», ТОВ «Нова Пошта», ТОВ «Український експрес», ФОП ОСОБА_25, що підтверджує твердження позивача про те, що доставка придбаного у зазначених контрагентів товару здійснювалась за його рахунок через відповідні транспортні компанії. Доказів, які б спростували наведене відповідачем суду не надано.

Таким чином, фактично, відповідачем без надання належної правової оцінки первинним документам по взаємовідносинам позивача з зазначеними контрагентами, в основу висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства, покладена інформація (дані актів перевірок та неможливості проведення зустрічних звірок) інших податкових органів відносно контрагентів.

Отже, всупереч вимог Податкового кодексу України відповідач не спростував законність дій платника податків (позивача), а лише зазначив про фіктивність господарських операцій (правочинів) з контрагентами, тобто, фактично, податковим органом заміщено обов'язок спростування презумпції законності дій та рішень платника податків на обов'язок доводити податковому органу права на податковий облік певних операцій.

Посилання відповідача на відсутність реального характеру спірних господарських операцій через неспроможність контрагентів їх виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, є лише припущенням, оскільки відповідачем не доведено кількість працівників контрагентів та конкретно визначених ресурсів, у тому числі, транспортних засобів та інших активів, які повинні були бути у контрагентів для виконання передбачених операцій, а тому такі посилання є необґрунтованими.

Крім того, в ході розгляду даної справи судом також встановлено, що на момент здійснення спірних господарських операцій, позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи, установчі документи позивача та/або його контрагентів не визнані в судовому порядку недійсними.

При цьому, суд притримується позиції, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з постачальниками, вони були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, покупець не може нести відповідальність, ні за несплату податків продавцем, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Таким чином, з огляду на наведене в сукупності, суд вважає, що фактично були відсутні обставини, наявність яких дало б підстави ставити під сумнів реальність господарських операцій позивача з контрагентами - ТОВ «Декос Альянс», ТОВ «Скап Холдінгс», ТОВ «Домострой», ТОВ «Компанія Бриз Україна», ПП «Сітал», ТОВ «Прогрес Консалт», ТОВ «НВКП Гідро-Альфа».

Як вже зазналося раніше, відповідачем, під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, не було досліджено та дано належної оцінки первинним документам, складеним по взаємовідносинам позивача з відповідними контрагентами, а були лише прийняті до уваги дані інших податкових органів відносно контрагентів, зафіксованих в актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів - ПП «Сітал» (акт від 21.06.2012 року № 2012/22-9/21695093), ТОВ «Домострой» (акт від 19.05.2012 року № 289/22-4/32031160), ТОВ «Декос Альянс» (акт від 23.05.2011 року № 1443/22-08/37505731), та в актах про результати документальних позапланових перевірок контрагентів - ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» (акт від 22.08.2011 року № 3016/235/33900234), ТОВ «Прогрес Консалт» (акт від 29.10.2012 року № 913/22-8/38149547), ТОВ «Компанія Бриз Україна» (акт від 26.08.2011 року № 3568/182/33478914), ТОВ «Скап Холдінгс» (акт від 21.02.2011 року № 103/23-10/34715960).

В той же час, відповідачем, як під час проведення перевірки позивача, так і під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, не було враховано, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 року, у справі № 2-а-12302/11/2070 за позовом ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» до ДПІ у Київському районі м. Харкова про скасування наказу, задоволений адміністративний позов та, крім іншого, визнані неправомірними дії податкового органу щодо проведення позапланової невиїзної перевірки ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.05.2011 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.05.2011 р. (акт від 22.08.2011 року № 3016/235/33900234), висновки якої були використані під час перевірки позивача.

Наведене свідчить про покладення відповідачем в основу висновків щодо фіктивності господарських операцій позивача з ТОВ «НВКП Гідро-Альфа» недостовірних даних.

Крім того, згідно листа ПП «Сітал» від 26.09.2013 року, дії та висновки податкового органу, викладені в акті ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 21.06.2012 року № 2012/22-9/21695093 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Сітал» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.12.2011 р. по 30.05.2012 р. не відповідають дійсності, оскільки він підприємства для проведення звірки ніякі документи не витребовувалися для проведення почеркознавчої експертизи; документація підприємства підписується директором; фінансово-господарська діяльність здійснюється в межах правового поля; підприємство функціонує; господарська документація не скасована, не визнана недійсною, факт фіктивності підприємства у судовому порядку не встановлено.

Згідно листа ТОВ «Прогрес Консалт» від 02.10.2013 року № 2/10-13, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2013 року по справі № 757/7371/13-к колишнього директора ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за статтею 205 частиною 1 КК України на підставі статті 45 КК України, а кримінальне провадження № 0000101 від 26.03.2013 року - закрито. З 04.06.2012 року директором ТОВ «Прогрес Консалт» є ОСОБА_20, який контролював господарські операції з позивачем, які реально мали місце у липня 2012 року, тому відсутні підстави для визнання фінансово-господарських взаємовідносин між ТОВ «Прогрес Консалт» та позивачем фіктивними правочинами. Фінансово-господарська діяльність ТОВ «Прогрес Консалт» здійснюється в межах правового поля; товариство фактично здійснює господарські операції та належно оформлює первинні документи.

Наведене підтверджується первинною документацією, оформленою по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Прогрес Консалт», що було проігноровано відповідачем під час перевірки позивача, приймаючи до уваги лише інформацію та висновки акту ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 29.10.2012 року № 913/22-8/38149547 про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Прогрес Консалт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.06.2012 р. по 26.09.2012 р.

Окрім наведеного, суд зауважує, що формування податковим органом висновків відносно платника податків виходячи з даних актів перевірок та/або актів про неможливість проведення зустрічних звірок його контрагентів є протиправним, оскільки, по-перше, за правилами діючого податкового законодавства, наведена в актах податкових органів інформація підлягає перевірці належними та допустимими доказами - первинними документами; по-друге, акт про неможливість проведення зустрічної звірки платника податків, за своєю правовою природою, взагалі не може містити будь-яких висновків про порушення платником податків вимог податкового законодавства, оскільки призначений для фіксування обставин, котрі спричинили таку неможливість.

Більше того, посилання відповідача на наявність порушених кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача (їх посадових осіб) та самого позивача (його посадових осіб), в межах яких допитувалися свідки, які повідомили про непричетність до діяльність відповідних підприємств, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, саме вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Натомість відповідачем не надано суду доказів винесення судами обвинувальних вироків відносно позивача (його посадових осіб) та/або його контрагентів (їх посадових осіб), яким було б зафіксовано фіктивність спірних у даній справі взаємовідносин.

Таким чином, на виконання вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами, за наслідками яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Окрім наведеного, суд також не залишає поза увагою, що за правилами статті 16, пункту 36.1., пункту 36.5. статті 36, пункту 38.1. статті 38, пункту 44.1. статті 44, пункту 47.1. статті 47, пункту 49.2. статті 49 Кодексу, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податків права на формування податкового кредиту, витрат та від'ємного значення ПДВ від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року і повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 22.01.2009 року (справа "Булвес АД" проти Болгарії) констатував, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товарів/робіт/послуг від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит (у тому числі, формування від'ємного значення ПДВ) та формування витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи судом встановлено не було.

Аналогічна позиція підтверджується численною судовою практикою у відповідних справах (ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.02.2013 року № К/9991/64614/11, від 16.03.2013 року № К/800/9087/13).

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 22.01.2013 року №№ 272207, , та, відповідно, про необхідність їх скасування.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача вилучити із Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відомості, внесені на підставі Акту від 29.12.2012 року № 1129/22-7/33635654 стосовно позивача та поновити дані, задекларовані ним в податковій звітності з ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.171. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, для цілей оподаткування податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію», статтею 1 якого закріплено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно вимог пункту 63.12. статті 63 Кодексу, інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 74 Кодексу, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Метою розробки автоматизованих інформаційних систем є створення єдиного програмно-технічного комплексу для автоматизації процесу реєстрації, обліку платників податків на всіх рівнях структури органів державної податкової служби, прийому та обробки електронних звітних податкових документів, формування зведеної інформації про надходження податкових платежів, нарахування податкових зобов'язань та їх сплату у розрізі окремих податків і зборів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Таким чином, відомості, внесені податковим органом до баз даних, зокрема, до Автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», є податковою інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Згідно положень статей 14, 54, 179 Кодексу, внесення змін до облікових карток платників податків, що не пов'язані із зміною податкового навантаження з податку на додану вартість, можливе лише на підставі самостійно поданої платником податків декларації чи на підставі винесеного податкового повідомлення-рішення.

Наведене виключає можливість внесення змін до інформаційних баз даних податкового органу до моменту виникнення у платника податкового обов'язку (зокрема, до часу визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку). Власне ж висновки, викладені контролюючим органом в акті податкової перевірки, не породжують у платника будь-яких обов'язків у сфері оподаткування, а тому не можуть слугувати джерелом формування податкової інформації щодо такого платника.

В той же час, відповідач не заперечує та належними доказами не спростовує факт внесення до Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відомостей з акту перевірки та здійснення коригування задекларованих позивачем показників ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р.

З огляду на викладене, враховуючи зауваження Вищого адміністративного суду України по даному питанню та недоведеність відповідачем зворотного, суд вражає за доцільне задовольнити вимогу позивача про зобов'язання відповідача вилучити із Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відомості, внесені на підставі Акту від 29.12.2012 року № 1129/22-7/33635654 стосовно позивача та поновити дані, задекларовані ним в податковій звітності з ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МАН.ГО» задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.01.2013 року №№ 272207, , .

Зобов'язати ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві вилучити із Автоматизованої системи «Результатів співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» відомості, внесені на підставі акту від 29.12.2012 року № 1129/22-7/33635654 стосовно позивача та поновити дані, задекларовані ним в податковій звітності з ПДВ за період з 01.05.2010 р. по 30.09.2012 р.

Судові витрати в сумі 2399,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАН.ГО» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій