Справа № 2а-1870/2331/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2a-1870/2331/11

Копія

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/2331/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Бабаніної О.В.,

представника позивача - Садикова В.В.,

представника відповідача - Компанєєць М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства виробничо-енергетична компанія "Сумигазмаш" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що, на його думку, відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість постачальниками по ланцюгам постачання товару до виробника не впливає на право позивача (покупця) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та право на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. При цьому зазначає, що Закон України «Про податок на додану вартість» не ставив таке право платника податку в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов'язань зі сплати ними сум податку. З огляду на зазначені обставини позивач вважає протиправними дії посадових осіб податкового органу при прийнятті оскаржуваних рішень.

Відповідач з позовом не погодився, обґрунтовуючи свою позицію тим, що Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачає прямий зв'язок між надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням податку платникам. В даному випадку, на переконання посадових осіб ДПІ в м. Суми, не було встановлено факт надходження ПДВ, що сплачувався позивачем у складі вартості товару, до бюджету.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, зазначених у письмовому запереченні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступне.

В декларації з ПДВ за липень 2010 року ВАТ ВЕК «Сумигазмаш» було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 84 089,00 грн.

За результатами проведеної Відповідачем позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2010 року було складено акт перевірки №9375/23-6/04542778 від 17.11.2010р.

Відповідно до висновку, викладеному на стор.23 акту перевірки від 17.11.2010р., було підтверджено відображене ВАТ ВЕК «Сумигазмаш» у декларації за липень 2010 року бюджетне відшкодування в сумі 79 663,00 грн. Рішення ДПІ в м.Суми про зменшення суми бюджетного відшкодування липня 2010 року та зменшення податкового кредиту червня 2010 року на суму 4 426,00 на сьогоднішній день законної сили не набрало, оскільки оскаржене позивачем в судовому порядку.

Судом встановлено, що 16.06.2010, на підставі договору поставки обладнання №806 від 08 червня 2010 (а.с. 51-52) року між ВАТ ВЕК «Сумигазмаш» та TOB «Метангазавто» мала місце господарська операція з поставки товарно-матеріальних цінностей (колонок заправних КПГ-2 в кількості 2 шт.) загальною вартістю 76 240,86 грн., в т.ч. ПДВ 12 706,86 грн., що підтверджується накладною № 110 від 16 червня 2010 року (а.с. 31).

За результатами здійснення господарської операції, продавцем товару надано податкову накладну № 315 від 16.06.2010р. на суму 76 240,86 грн., в т.ч. ПДВ 12 706,86 грн. (а.с. 32).

Товар доставлено на склад ВАТ ВЕК «Сумигазмаш» перевізником TOB «Авто-сфера», про що Укладено акт виконаних робіт № 170 від 16.06.2010р. на суму 3 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 500 грн. (а.с. 33). Кошти за надані транспортні послуги були оплачені позивачем, про що свідчить банківська виписка по рахунку позивача (а.с. 50).

Оплата вартості поставленого товару відбувалася шляхом перерахування грошових коштів на рахунок TOB «Метангазавто»:

- 16.06.2010р. сплачено 56 000,00 грн в т.ч. ПДВ 9 333,33 грн.

- 13.07.2010р. сплачено 20 240,86 грн., в т.ч. ПДВ 3 373,48 грн.

Дана обставина підтверджується виписками по рахунках позивача в банку (а.с.34-35).

Факт здійснення цієї господарської операції відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами перевірки. Крім того, матеріалами перевірки підтверджено відображення TOB «Метангазавто» податкових зобов'язань в сумі 12 706,86 грн.

Разом з тим, в акті перевірки (а.с. 24) зазначається, що на адресу Гадяцької МДПІ (за місцем реєстрації TOB «Метангазавто») направлено запит щодо проведення перевірки з питань правовідносин з позивачем. Згідно отриманої відповіді встановлено, що TOB «Метангазавто» не є виробником поставленого товару, однак відомостей щодо постачальників реалізованої продукції надано не було.

У зв’язку із зазначеною обставиною посадові особи податкового органу дійшли висновку, який зафіксований в акті перевірки (а.с. 24-25), що правочин, укладений між позивачем та TOB «Метангазавто» є нікчемним, оскільки він не носив реального характеру та є безтоварним.

Разом з тим, на переконання суду, такі висновки посадових осіб податкового органу є необґрунтованими.

Так, посадовими особами податкового органу, поряд з висновком про реальне фактичне виконання угоди між позивачем та TOB «Метангазавто» , що зафіксовано в акті перевірки, міститься висновок про нікчемність такого правочину через його безтоварність та відсутність мети настання реальних правових наслідків такого правочину.

Разом з тим, як зазначалось вище, господарська операція з постачання обладнання між позивачем та ТОВ «Метангазавто» носила реальний характер та була фактично виконана, що підтверджується договором поставки обладнання №806 від 08 червня 2010, накладною № 110 від 16 червня 2010 року, податковою накладною № 315 від 16.06.2010р. на суму 76 240,86 грн., в т.ч. ПДВ 12 706,86 грн.

Товар доставлено на склад ВАТ ВЕК «Сумигазмаш» перевізником TOB «Авто-сфера», про що складено акт виконаних робіт № 170 від 16.06.2010р. на суму 3 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 500 грн. (а.с. 33).

Оплата вартості поставленого товару відбувалася шляхом перерахування грошових коштів на рахунок TOB «Метангазавто», про що також зазначено в акті перевірки.

Крім того, в судовому засіданні було досліджено рух придбаного обладнання на підприємстві позивача, що підтверджується, зокрема оборотно-сальдовими відомостями (а.с. 54-57), матеріальним звітом № 0000300 від 21.07.10 (а.с. 58), приймально-здавальним актом № 014 від 21 липня 2010 року (а.с. 59).

В подальшому, після вдосконалення придбаного обладнання воно було реалізовано на експорт за зовнішньо-економічним контрактом купівлі-продажу обладнання (а.с. 61-65), укладеним між позивачем та ПП «Кумурган Метангаз» (республіка Узбекістан).

Подальша реалізація обладнання, серед іншого, підтверджується вантажно-митною декларацією № 805000009/2010/006908 (а.с. 66).

Таким чином в судовому засіданні було достовірно встановлено, що господарська операція між позивачем та ТОВ «Метангазавто» носила реальний характер та була фактично виконана.

В той же час, згідно з підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються в першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим Законом. Тобто, в розумінні відповідача, в Законі України «Про податок на додану вартість» чітко передбачено, що однією з обов’язкових підстав формування податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне надходження сум податку сплаченого у ціні товару до Державного бюджету України.

Однак з такими висновками посадових осіб податкового органу не можна погодитись з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, врегульовані, зокрема, Законом України «Про податок на додану вартість», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Пункт 1.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» визначає бюджетне відшкодування як суму, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також у зв’язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

В розумінні Закону України «Про податок на додану вартість» існують декілька підстав для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній.

Так п 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, з урахуванням обставин, що були викладені вище, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що на виконання договору між позивачем та ТОВ «Метангазавто» були виконані взаємні зобов’язання, грошові кошти за даним договором були позивачем оплачені. Дані обставини не заперечувались відповідачем як під час проведення перевірки так і в судовому засіданні.

Із вказаного випливає, що суму податкового кредиту та, відповідно, суму бюджетного відшкодування позивач сформував правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірної вартості товару, сплаченої позивачем ТОВ «Метангазавто».

Таким чином, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту та подальшого відшкодування ПДВ з бюджету, в розумінні Закону України «Про податок на додану вартість», не передбачається обов’язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладені вище обставини суд дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми не відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України та підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов відкритого акціонерного товариства виробничо-енергетична компанія "Сумигазмаш" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення –задовольнити.

За рахунок Державного бюджету відшкодувати позивачеві судовий збір, сплачений при поданні позову до суду в розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 20 червня 2011 року.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов