Справа № 2а-1870/2655/11
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/2655/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М. ,

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання незаконними податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_4Г.) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції (далі відповідач, ОСОБА_5 МДПІ) про визнання незаконними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05 травня 2010 року № НОМЕР_1 та податкового повідомлення рішення від 05 травня 2010 року № /0.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки, за висновками якої прийнято оскаржувані рішення, посадовими особами податкового органу були допущені грубі порушення норм матеріального права. З оскарженими рішеннями позивач не погоджується, оскільки, на його думку, не несе обовязку щодо ведення обліку залишків товарно-матеріальних цінностей, а тому у податкового органу були відсутні підстави для його прийняття. Крім того, позивач наполягає, що при проведені перевірки були невірно визначені залишки сировини та готової продукції на складі, що призвело до хибних висновків за наслідками проведеної перевірки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з вищезазначених підстав підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідача з позовними вимогами не погодилися з підстав, викладених у запереченні на адміністративний позов, оскаржені рішення вважають законним та обґрунтованим, у задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ОСОБА_1 В03 №239141 (а.с. 8), та взятий на облік в ОСОБА_5 МДПІ, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а.с. 9), є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника ПДВ № 100114649 (а.с. 10), перебуває на загальній системі оподаткування.

Посадовими особами ОСОБА_5 МДПІ було проведено планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податкових зборів ФОП ОСОБА_4 за період з 21.04.2008 року по 31.12.2009 року., за результатами якої було складено ОСОБА_5 №00248/1702- від 20.04.2010 р. (а.с. 69-89).

На підставі даного ОСОБА_5 МДПІ прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05 травня 2010 року № НОМЕР_1 в сумі 15268 грн. 66 коп. та податкове повідомлення рішення від 05 травня 2010 року № /0 про донарахування позивачеві зобовязань з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 6539,5 грн.

Підставою прийняття оскаржуваних рішень послугували наступні обставини.

Перевіркою встановлено, що за перевіряємий період позивачем завищені валові витрати на суму 43595, 67 грн.

При цьому посадові особи податкового органу посилаються на положення ч. 3 ст. 13 ДКМУ «Про прибутковий податок з громадян» згідно положень якого, до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, на переконання відповідачів, до податкової декларації включаються тільки прямі витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в звітній період валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Однак, на переконання суду, висновок про завищення позивачем валових витрат не відповідає фактичним обставинам здійснення ним підприємницької діяльності з огляду на наступне.

Розмір витрат, що повязані із отриманим доходом, посадовими особами податкового органу визначався виходячи з калькуляції, сформованої позивачем (а.с. 90-91).

В той же час, в судовому засіданні з пояснень представника відповідача ОСОБА_3, було встановлено, що при проведенні перевірки не досліджувались і не приймались до уваги витрати підприємця на оренду приміщення, в якому позивач здійснював свою підприємницьку діяльність, та оплату комунальних послуг за нього.

Разом з тим, в судовому засіданні були дослідженні первинні документи, які підтверджують здійснення позивачем вищенаведених витрат.

Так, зокрема були досліджені договір оренди обєкту нерухомості від 02.03.2008 року (а.с. 123-124), договір на відшкодування витрат на надання комунальних послуг від 06.05.2008 року, а також акти звіряння розрахунків та товарні чеки складені на підставі даного договору (а.с. 92-110).

Таким чином, погоджуючись з твердженнями відповідача про можливість віднесення до складу валових тільки прямих витрат, що відповідають фактичній сумі отриманого в звітній період валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально, суд дійшов висновку, що при проведенні перевірки посадовими особами податкового органу залишились не врахованими витрати, що безпосередньо повязані з організацією та здійсненням виробничої діяльності позивачем та які повязані з отриманим ним доходом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необґрунтованість тверджень посадових осіб податкового органу про завищення позивачем валових витрат та, як наслідок, донарахування йому зобовязань з прибуткового податку з громадян.

Крім того, перевіркою встановлено, що при співставленні даних книги обліку доходів та витрат, первинних документів та залишків продукції станом на 31.12.2009р. виявлено товар на суму 7634.33 грн., який не облікований у встановленому порядку, а саме:

- гіпс в кількості 8230 кг на суму 4361,90грн;

- калій хлористий -111,82 кг на суму 922.51 грн.

- «пенообразователь» - 225.52 л. на суму 2349.92 грн.

З огляду на викладене, посадові особи податкового органу дійшли висновку про порушення позивачем ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі по тексту Закон України №265/95-ВР), внаслідок чого до нього була застосована штрафна санкція в розмірі подвійної вартості необлікованих товарів на підставі рішення від 05 травня 2010 року № НОМЕР_1 в сумі 15268 грн. 66 коп.

Разом з тим, в зазначеному рішенні відсутнє посилання на норму Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі якої була застосована штрафна санкція.

В той же час, в судовому засіданні з пояснень представника відповідача ОСОБА_3, яка безпосередньо проводила перевірку, було встановлено, що штрафна санкція була застосована на підставі ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Даною нормою встановлено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду зазначена вище штрафна санкція була застосована до позивача безпідставно з огляду на наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, з метою аналізу залишків товарно-матеріальних цінностей на складі позивача, було проведено обстеження місця здійснення підприємницької діяльності, про що був складений відповідний акт від 08.04.2010 року (а.с. 125).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача ОСОБА_3, яка безпосередньо проводила перевірку, вимірювання ваги залишків товарно-матеріальних цінностей при проведенні обстеження місця здійснення підприємницької діяльності не проводилось. Тобто, посадовими особами податкового органу не було проведено інвентаризації - аналізу за видами та вагою залишків товарно-матеріальних цінностей належних ФОП ОСОБА_4

З огляду на викладену обставину, суд дійшов висновку про відсутність у позивача підстав для формування висновків про наявність необлікованого товару на складі позивача.

Крім того, згідно вимог п.п. 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані, зокрема:

12) вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг);

13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Окремо варто зауважити, що пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/ або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

На виконання ст. 9 Закону N 265/95-ВР Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.09.2001 року № 1269 "Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат" (далі - Порядок № 1269). Відповідно до пунктів 1 та 5 Порядку Книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день. Пунктом 3 Порядку визначено, що форма Книги обліку доходів і витрат затверджується Державною податковою адміністрацією України.

З огляду на аналіз наведених норм суд дійшов висновку, що на відміну від обовязку юридичних осіб, які ведуть бухгалтерський облік майна та результат своєї діяльності в натуральному вимірі та грошовому еквіваленті шляхом безперебійного документального та взаємозвязаного методу подвійного запису господарських операцій відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку, на фізичних осіб обовязку такого обліку не покладено. Порядок оприбуткування сировини на виробництві для субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб, які не зобовязані вести бухгалтерський облік, не визначений ніяким нормативним актом, тому і підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Окрему увагу варто звернути на те, що за змістом ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», штрафна санкція передбачена за порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання. Натомість в даному випадку висновки посадових осіб податкового органу ґрунтуються на порушеннях позивачем порядку ведення обліку сировини на виробництві, що за своєю суттю не є товаром за місцем його реалізації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржених рішень вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання незаконними податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцй в розмірі 15268 грн. 66 коп. від 05 травня 2010 року № НОМЕР_1, а також податкове повідомлення- рішення від 05 травня 2010 року № /0, щодо донарахування ФОП ОСОБА_4 зобов'язань з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 6539,5 < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений 19.08.2011 року.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов