Справа № 2а-573/09/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 р. Справа № 80540/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Гулида Р.М., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання: Курдоби Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Двірцівське» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2009 року за позовом управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Двірцівське» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.01.2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 3514,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 3514,66 грн. заборгованості відповідача з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій підтверджується розрахунками за березень 2005 року. Вказує, що відшкодуванню Пенсійного фонду України підлягають витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених згідно з п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незалежно від часу їх призначення до досягнення працівниками пенсійного віку, встановленого ст. 26 вищевказаного Закону, а саме 60 років, для жінок 55 років. Зазначає, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, покриваються підприємствами, на яких було набуто пільговий стаж.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2009 року адміністративний позов управління пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Двірцівське» на користь управління пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області 3514,66 грн. фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що він звертався в Львівський окружний адміністративний суд з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю представлення відзиву та явки його представника на судове засідання,але суд відмовив в задоволенні такого клопотання.

У ході апеляційного розгляду відповідач надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник УПФУ у Сокальському районі ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду, надала пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вимоги позивача стосуються компенсації його витрат на виплату і доставку працівникам Товариства з червня по листопад 2008 року пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII), загальною сумою 3 514 грн. 66 коп..

У цей період відповідач, згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», (далі Закон № 400) був платником зазначеного збору.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400 установлено ставку збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (далі - збір) у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Як передбачено останньою нормою (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для платників збору, визначених пунктами 1, 2 статті 1 Закону № 400, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 останнього. Платників фіксованого сільськогосподарського податку було виключено з числа платників збору лише з 1 січня 2006 року на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку" (далі - Закон № 2613-IV).

Зазначений порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України не змінився і після набрання 1 січня 2004 року чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України, підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.9 Інструкції передбачено, що не сплачені або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 цієї Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій відповідно Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

За таких обставин справи, колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з того, що законодавство, чинне на час виникнення спірних правовідносин, передбачало обов'язок платників збору відшкодовувати виплачені їх працівникам пільгові пенсії, призначені відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII, а також фактичні витрати на їх виплату і доставку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Двірцівське» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2009 року по адміністративній справі №2а-573/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 27.03.2012 року.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді Р.М.Гулид

ОСОБА_2