Справа № 2а-5473/11/0538
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року справа №2а-5473/11/0538 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Арабей Т. Г.

суддів Геращенка І.В. , Губської Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2011 р. та постанову від 26 вересня 2011 року у справі № 2а-5473/11/0538 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про перерахунок та виплату пенсії, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 30% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з моменту, коли позивач пішов на пенсію по момент винесення рішення з урахуванням проведених виплат.

Постановою Жовтневого районного суду Луганської області від 26 вересня 2011 року позовні вимоги задоволені частково, внаслідок чого визнано неправомірними дії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя здійснити ОСОБА_2 з 20 січня 2011 року по 22 липня 2011 року включно перерахунок та виплату додаткової пенсії, за шкоду заподіну здоров'ю, у розмірі не менше 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. ст. 51, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду Луганської області від 26 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 по 19 січня 2011 року включно залишено без розгляду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати постанову та ухвалу суду першої інстанції та прийняти нові рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони до суду не зявилися, повідомлялись належним чином. Позивач письмово просив розглянути справу за його відсутності. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач віднесений до 2-ої категорії як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням А№ 225571 від 18.06.2008 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя ( а.с.6).

Позивач звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області із заявою про перерахунок додаткової пенсії відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в якому йому було відмовлено з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку.

Заявник скарги вважає, що при нарахування та виплаті пенсії застосовується розмір мінімальної заробітної плати в сумі 19 грн. 91 коп., встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (спеціальний Закон) передбачає, що особам, віднесеним до 2 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином, для позивача нижчий розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність приписів зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення принципу законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зазначена редакція ч. 2 ст. 99 КАС України набрала чинності з 30.07.2010 року, у звязку з чим колегія суддів вважає, що строк на звернення до суду з адміністративним позовом, якщо право на звернення до суду виникло до цієї дати, повинен обчислюватись саме з цієї дати, за умови, якщо станом на 30.07.2010 року не сплив строк на звернення до суду, встановлений чинним законодавством, що регулювало дані відносини до набрання чинності вказаними змінами.

Разом з тим, оскільки станом на 30.07.2010 року справи, повязані із соціальними виплатами, розглядались в порядку цивільного судочинства і лише рішенням Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року у справі № 1-40/2010 було визнано, що вони повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, то передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду для цієї категорії справ повинен обчислюватись саме з 9 вересня 2010 року.

Оскаржуючи ухвалу суду про залишення частини позовних вимог без розгляду апелянт посилається на застосування статті 268 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно статті 51 Закону № 796 додаткова пенсія є встановленою законодавством компенсацією за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сімям за втрату годувальника та не є майновою шкодою в сенсі статті 22 ЦК України, а тому на вимоги про її стягнення не можуть застосовуватись положення статті 268 ЦК України про непоширення строків позовної давності.

Крім того, слід зазначити, щодо спірних правовідносин не повинні застосовуватись положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування спірних сум відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Позивач подав позов 20.07.2011 року, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він пропустив строк звернення до суду по 19.01.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала та постанова прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали та постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2011 р. та постанову від 26 вересня 2011 року у справі № 2а-5473/11/0538 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: Т.Г.Арабей

Судді: І.В.Геращенко

ОСОБА_3