Справа № 2а-550/11/1470
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16.03.2011 р. № 2а-550/11/1470

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Устинов І.А. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1,

до 1) інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Куряшкіна Максима Володимировича,

2) інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Бездітного Костянтина Вікторовича,

про визнання дій неправомірними.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Куряшкіна Максима Володимировича, інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Бездітного Костянтина Вікторовича про визнання дій неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Первомайської міжрайонної прокуратури знаходиться кримінальна справа № 10750021 відносно генерального директора ТОВ «Агрофірма Корнацьких»ОСОБА_1 за ст.ст. 197-1 ч.1, 364 ч.1 КК України.

25.10.2010 року слідчим Первомайської міжрайонної прокуратури винесена постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_1, а саме на автомобіль «Тойота Прадо»(а.с.28).

Для виконання цієї постанови слідчим Первомайської міжрайонної прокуратури дано письмове доручення командиру Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області про затримання автомобіля і постановку його на штрафний майданчик (а.с.29).

Відповідачі, виконуючи доручення слідчого по кримінальній справі 04.11.2010 року намагались затримати автомобіль. Передавши працівникам ДАІ для перевірки водійські документи, ОСОБА_1 уїхав з місця події. В подальшому водійські документи були направлені до прокуратури.

В судовому засіданні позивач пояснив що 25.10.2010 року слідчий ознайомив його з постановою про накладення арешту на майно. Не заперечував проти того, що працівники ДАІ мали право затримувати автомобіль на виконання доручення слідчого по кримінальній справі. Але вважає що вони повинні були роз'яснити йому що причиною зупинки є доручення слідчого, надати йому для ознайомлення постанову про накладення арешту на майно.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Таким чином, органи міліції виконуючи доручення слідчого під час розслідування кримінальної справи виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 Кримінально-процесуального кодексу України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою, слідчим, органом дізнання, міліції під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, розслідування кримінальних справ, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

За таких обставин вимоги заявника про оскарження дій працівників міліції під час виконання доручення слідчого по кримінальній справі повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою визнати протиправними дії інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Бездітного К.В., інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Куряшкіна М.В. при виконанні ни ми доручення слідчого при розслідуванні кримінальної справи.

У відповідності з п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 17, 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановлено цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Згідно пункту 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя І. А. Устинов