Справа № 815/4633/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4633/15

Справа № 815/4633/15

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Одеса

15 год. 27 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представник позивача - Івкова Л.В. (за довіреністю)

представник відповідача - не з’явися

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Форсаж-Л» (код ЄДРПОУ 38147765) до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління ДФС у Миколаївській області № 291 від 28 липня 2015 року про проведення фактичної перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Приватне підприємство «Форсаж-Л» (надалі – ПП «Форсаж-Л») з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління ДФС у Миколаївській області № 291 від 28 липня 2015 року про проведення фактичної перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення, оформлене наказом № 291 від 28.07.2015 року про проведення фактичної перевірки з питань дотримання порядку проведення розрахунків, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів платника податків – підприємства позивача прийнято за відсутності передбачених нормами чинного податкового законодавства підстав для проведення такої перевірки, оскільки в ньому не наведено яка саме інформація була отримана податковим органом від державних органів або органів місцевого самоврядування, що свідчить про можливі порушення позивачем податкового та іншого законодавства.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення та просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в адміністративному позові та письмових поясненнях (аркуші справи 4-6, 30-32).

Представник відповідача до судового засідання не з’явився. Відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи. Через канцелярію суду за вхід. № ФП/1342/15 від 28.08.2015 року представником відповідача до суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника ГУ ДФС у Миколаївській області (аркуші справи 20, 38-39).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (надалі – Податковий кодекс України), з метою здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, начальником Головного управління ДФС у Миколаївській області прийнято наказ № 291 від 28.07.2015 року «Про проведення фактичної перевірки», яким заступнику начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок Федоровичу О.О. та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок Димчишиній О.Й. управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Миколаївській області наказано з 28.07.2015 року з дотриманням вимог п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України, провести фактичну перевірку з питань дотримання порядку проведення розрахунків ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів платника податків: ПП «Форсаж-Л, код за ЄДРПОУ 38147765, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Михайлівка, шосе (аркуші справи 11, 27, 46).

Як встановлено в судовому засіданні, з метою виконання та на підставі вказаного наказу та пп. 82.2.2 п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, заступнику начальника відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Миколаївській області Федоровичу О.О. та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Миколаївській області Димчишиній О.Й. видано направлення на перевірку № 372/14-29-03-01-33 від 28.07.2015 року та № 373/14-29-03-01-33 від 28.07.2015 року (аркуші справи 44, 45).

Як свідчать матеріали справи, посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області 28.07.2015 року на підставі вищезазначених наказу та направлень було здійснено заходи спрямовані на проведення фактичної перевірки господарської одиниці ПП «Формаж-Л», яка розташована за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Михайлівка, шосе.

Однак, після ознайомлення з наказом № 291 від 28.07.2015 року та направленнями на перевірку № 372/14-29-03-01-33 від 28.07.2015 року та № 373/14-29-03-01-33 від 28.07.2015 року, відповідальними особами позивача було відмовлено у підписанні направлень на перевірку та у допуску до її проведення, про що складено відповідні акти (аркуші справи 42, 43).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно приписів п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною, за приписами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 80.2.1 – 80.2.7 цього пункту. Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями Податкового кодексу України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, в направленнях на проведення перевірки та оскаржуваному наказі відповідачем вказано, що контрольний захід здійснюється на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 вказаного вище Кодексу.

Так, відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може бути проведена у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, обов'язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки згідно пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України є отримання в установленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби.

Тобто, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Суд зазначає, що підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов’язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваному наказі № 291 від 28.07.2015 року та направленнях на перевірку від 28.07.2015 року №№ № 372/14-29-03-01-33, 373/14-29-03-01-33 взагалі не зазначено, яка саме інформація була отримана податковим органом від державних органів або органів місцевого самоврядування.

При цьому, у своїх запереченнях, як на підставу, яка відповідає передбаченим пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставам для призначення проведення фактичної перевірки відповідач посилається на листи Новоодеської РДА та Михайлівської сільської ради.

В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2015 року за вхід. № 1592-40-02 на ім’я голови Новоодеської районної державної адміністрації з Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за підписом голови сільської ради надійшов лист № 202/04-02/15 від 14.07.2015 року, з проханням розглянути та допомогти у вирішенні питання стосовно прозорості сплати акцизного податку з реалізації суб’єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (бензин, дизпаливо) ПП «Форсаж-Л», котре знаходиться на території Михайлівської сільської ради (аркуш справи 43).

У зв’язку із отриманням вказаного звернення, 17.07.2015 року Новоодеською районною державною адміністрацією на адресу ГУ ДФС у Миколаївській області надіслано лист № 1592/01-40/02 з проханням перевірити ПП «Форсаж-Л» (заправна станція), що знаходиться біля с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області на предмет укриття реальної кількості реалізованого пального, його якості та видачі покупцям фіскальних чеків на придбаний товар (аркуш справи 42).

Дослідивши вказані документи, суд зазначає, що зазначені вище звернення не містять будь-якої інформації про можливі порушення ПП «Форсаж-Л» податкового законодавства, як це передбачено пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

З урахуванням зазначеного, суд не приймає доводи відповідача проте те, що вищевказані документи – листи Миколаївської сільської ради, який звернуто до Новоодеської РДА та лист Новоодеської РДА адресований ГУ ДФС в Одеській області не є отриманою в установленому законодавством порядку інформацією від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів у розумінні пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пп. 1.2.1 п. 1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України № 22 від 31.07.2014 року (зі змінами) рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу ІІ Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку (крім фактичних перевірок) та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом: Державної фіскальної служби України, Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України – Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі – Центральний офіс) – для проведення документальних планових та позапланових перевірок платників податків із залученням працівників територіальних органів державної фіскальної служби.

Згідно пп. 1.2.2 вказаних методичних рекомендацій, при організації проведення документальної позапланової або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства. Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника органу державної фіскальної служби, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у т.ч. направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів, а також реалізацію матеріалів перевірки.

Проте, як зазначив представник позивача, доповідна записка (висновок) з обґрунтованими пропозиціями щодо необхідності проведення фактичної перевірки, як це передбачено Методичними рекомендаціями на розгляд керівника органу ДФС не надавалась, а також оскаржуваний наказ не містить жодних посилань щодо підстав проведення фактичної перевірки підприємства позивача.

Згідно п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З викладеного слідує, що фактична перевірка може бути проведена лише за наявності підстав, передбачених Податковим кодексом України, про які має бути повідомлений платник податків.

Відповідно до абз. 2 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, не пред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, не допустивши посадових осіб ГУ ДФС у Миколаївській області, діяв правомірно, у відповідності до зазначених норм Податкового кодексу України, оскільки наказ № 291 від 28.07.2015 року, як підстава для проведення фактичної перевірки, не відповідає вимогам чинного податкового законодавства, а тому не надає права посадовим особам контролюючого органу приступити до такого роду перевірки.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про неналежне оформлення відповідачем наказу та направлень на проведення фактичної перевірки та відсутність підстав для проведення такої перевірки, у зв’язку із чим наказ № 291 від 28.07.2015 року підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з’ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття наказу про проведення фактичної перевірки № 291 від 28.07.2015 року. За таких обставин, наказ ГУ ДФС у Миколаївській області підлягає скасуванню, як такий, що прийнято без наявності передбачених нормами чинного законодавства підстав, у зв’язку із чим позовні вимоги ПП «Форсаж-Л» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 72, 86, 94, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Наказ Головного управління ДФС у Миколаївській області № 291 від 28 липня 2015 року про проведення фактичної перевірки – визнати протиправним та скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 10 вересня 2015 року.

Суддя Я.В. Балан

.