Справа № 815/4518/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4518/15

Справа № 815/4518/15

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Одеса

10 год. 09 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Балан Я.В.,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підприємстві відповідача виконуються роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Працівник Сушій Володимир Григорович вийшов на пільгову пенсію із підприємства відповідача, та йому позивачем своєчасно та у повному обсязі виплачується пільгова пенсія, в тому числі у спірному періоді – червня 2015 року по липень 2015 року включно. Згідно отриманих повідомлень про суму відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2, виплачених вказаному пенсіонеру за період червень 2015 року, липень 2015 року у загальному розмірі 1 662 грн. 36 коп., який працював на підприємстві відповідача, останнє повинно відшкодувати заборгованість у вказаному розмірі у сумі 1 662 грн. 36 коп. за вказаний період. Оскільки заборгованість в добровільному порядку відповідачем погашена не була, позивач просить стягнути вказану заборгованість у судовому порядку (аркуші справи 3-4).

В судове засідання сторони або їх представники не прибули.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (аркуш справи 23).

Через канцелярію суду за вхід. № ФП/1408/15 від 08.09.2015 року позивачем за підписом начальника управління подано клопотання про розгляд справи без участі представника УПФУ у Біляївському районі Одеської області (аркуш справи 27).

Щодо сповіщення відповідача, в матеріалах справи наявні відомості про своєчасне надіслання судом за вказаною в адміністративному позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців юридичною адресою відповідача (аркуші справи 24-26).

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідач у розумінні ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, належним чином та своєчасно повідомлений судом про дату, час і місце судового розгляду справи.

На підставі вказаного, а також наданого позивачем клопотання про розгляд справи без участі представника управління, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

На підприємстві відповідача, за наданою позивачем інформацією виконуються роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а саме: виробництво будівельно-монтажних робіт та матеріалів, реконструкція та ремонт промислових об’єктів, житла, виготовлення та реалізація власної продукції будівельного призначення.

Судом встановлено, що пенсіонер Сушій В.Г. вийшов на пільгову пенсію з підприємства відповідача та має необхідний стаж роботи, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дає право на призначення пільгової пенсії та підтверджується наявними в матеріалах справи довідками та копіями з трудової книжки пенсіонера (аркуші справи 12-17).

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначив принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Для запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються відповідно до пунктів «а» та «б-з» ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі розрахунку стажу, заяви про призначення пенсії, протоколу про призначення пільгової пенсії, відомостей з трудової книжки та довідок, пенсіонеру Сушій В.Г. було призначено пільгову пенсію за Списком № 2, яку він фактично отримував, в тому числі у заявленому у позові період з червня 2015 року по липень 2015 року включно (аркуші справи 10-19).

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем до суду письмовими доказами.

Таким чином, за червень 2015 року та липень 2015 року, ПАТ «Південенергобуд» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 має заборгованість у загальній сумі 1 162 грн. 36 коп., яка складається із розміру основної пенсії, виплаченої вказаним пенсіонером у заявленому періоді, що підтверджується розрахунком позивача та даними картки особового рахунку ПАТ «Південенергобуд» по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за період розрахунку з 01.06.2015 року по 31.07.2015 року (аркуші справи 9-10).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, п. 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» № 21-1 від 19.12.2003 року підприємства, на яких працівники вийшли на пенсію на пільгових умовах, здійснюють відшкодування коштів Пенсійному фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 вказаної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлявся на адресу відповідача розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період з повідомленням про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2 з квітня 2015 року (аркуші справи 8-8зв.).

Проте, відповідач не сплатив до управління Пенсійного фонду України зазначені в розрахунках суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чим порушив п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, відповідно до якого підприємства щомісяця до 25 числа зобов'язані вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Таким чином, станом на час розгляду і вирішення справи відповідач має заборгованість перед УПФУ у Біляївському районі Одеської області по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за період червень 2015 року – липень 2015 року по пенсіонеру Сушій В.Г. у загальному розмірі 1 662 грн. 36 коп. (аркуш справи 7).

Доказів сплати повністю або частково чи оскарження відповідачем заявленої у позові суми до відшкодування суду не надано.

Крім того, згідно наданої представником позивача інформації, станом на час вирішення справи заборгованість у сумі 4 439 грн. 32 коп. відповідачем самостійно не погашена, обставини щодо правомірності нарахування та виплати заявленим у позові пенсіонерам пенсій на пільгових умовах за списком № 2 відповідачем не заперечуються, відтак, вимоги щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Пенсіонерам, які вийшли на пільгову пенсію з підприємства відповідача є такими, що підтверджено належними письмовими доказами, будь-яким чином не спростовані та підлягають задоволенню.

За таких обставин, згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року, розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004 року, заявлену до стягнення заборгованість слід стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об’єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 94 кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан