Справа № 2-а-4863/11
Суддя: Петренко Н. О.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-4863/11
пр. № 2-а/2608/6864/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року суддя Свягошинського районного суду м. Києва Петренко Н. О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобовязання провести перерахунок пенсії

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити йому підвищення пенсії на 350 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", мотивуючи свої вимоги тим, що він прослужив в органах внутрішніх справ України 30 років, є інвалідом II групи, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» йому призначена пенсія. Оскільки відповідач виплачує пенсію у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом, позивач просить суд зобовязати перерахувати розмір пенсій та здійснити відповідні виплати. Представник відповідача направив до суду свої заперечення проти позову, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни також належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільно найманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення , контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обовязків військової служби, повязаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом II групи, прирівняний до ветерана війни-учасника війни, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обов'язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії Є № 083183 та довідкою МСЕК від 12.05.1997 року, якою позивачу встановлена II група інвалідності з 12.05.1997 року безстроково.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість цілосності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави(ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними(ст.21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст.22)

За змістом положень ч.ч.2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які приводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. ( Частина статті 13 в редакції Закону N 458/95-ВР від 23.11.95; із змінами, внесеними згідно із Законами N 488/95-ВР від 22.12.95, N 2212-1У (2212-15) від 18.11.2004; в редакції Закону N 2939-ІУ (2939-15) від 05.10.2005).

Позивачеві встановлено підвищення до пенсії як особі, прирівняній до інваліда війни II групи в розмірі 40% від прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб.

На даний час дана редакція ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинною, не змінювалась та не визнавалась неконституційною. А тому вимоги позивача щодо встановлення підвищення до пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком є необгрунтованими та не підкріпленими нормами чинного законодавства, у звязку з чим суд відмовляє в задоволенні даної вимоги.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 64 Конституції України, ст. ст.7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. ст. 7-11, 69-71,158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобовязання провести перерахунок пенсії.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. З ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: