Справа № 2а-3070/09/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 р. Справа № 91294/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді Ліщинського А.М.

Суддів Носа С.П. Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання Когутич Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Коломия (далі- УПФУ в м. Коломия) на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року у справі за позовом УПФУ у м. Коломия до Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ( далі- ППВР ВДВС ГУЮ в Івано-Франківській області )про скасування постанови про накладення штрафу від 03.11.2009 р.,-

В С Т А Н О В И Л А:

16.11.2009 року УПФУ в м. Коломиї Івано-Франківської області звернулось до суду з адміністративним позовом до ППВР ВДВС ГУЮ в Івано-Франківській області про скасування постанови ВП №15272558 та ВП №15271612 органу Державної виконавчої служби про накладення штрафу від 03.11.2009 р.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 15.10.2009 р. позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів за №2а-6581/2008/0970 Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2009р., в яких надано термін до 20.10.2009 р. для добровільного виконання рішення суду, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене підвищення до пенсії як інваліду війни II групи відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2002р. по 31.12.2005р. та в розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2006р. по 31.12.2008р. з урахуванням Законів України про прожитковий мінімум на 2002, 2003 роки та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2002р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком відповідно до законів України про прожитковий мінімум на 2002, 2003 роки та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та виплатити різницю між сумою перерахованої та виплаченої пенсії. Позивач в добровільному порядку здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1, в тому числі і за період 2002 та 2003 роки на підставі вказаних законів та виплатив, відповідно до заяви особи, в загальній сумі 147989,74 грн., про що повідомив листом від 19.10.2009 р. відповідача.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року в позові відмовлено.

Позивач УПФУ в м. Коломиї Івано-Франківської області постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не зважаючи на той факт, що УПФУ в м. Коломиї в добровільному порядку виконано виконавчий лист від 24.09.2009 в справі за № 2-а-6581/08 та повідомлено про даний факт відповідача, відповідачем накладено штраф на підставах, які суперечать чинному законодавству. Відповідно до п. 4.1.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 за № 74/5, якщо в установлений строк рішення боржником добровільно не виконано, державний виконавець за наявності іншого виконавчого провадження або зведеного виконавчого провадження щодо даного боржника виносить постанову про об"єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження або про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. При чому, така постанова виноситься не пізніше наступного дня після закінчення строку для добровільного виконання. В даному випадку вимог даного положення нормативно-правового акту органом Державної виконавчої служби не дотримано.

У ході апеляційного розгляду справи представник апелянта ОСОБА_2 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та призначає новий строк для виконання.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 24.09.2009р. по справі №2а-6581/2008/0970 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия Івано-Франківської області про перерахунок пенсії Івано-Франківським окружним адміністративним судом було видано два виконавчих листи. 03.11.2009 р. Підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищезазначених виконавчих листів №2а-6581/2008/0970. Даними постановами позивач був зобов'язаний виконати постанову суду терміном до 20.10.2009р. Відповідно до листа від 19.10.2009р. вих. № 6713/06 позивач повідомив відповідача про виконання судових рішень про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі на підставі заяви даної особи та своєчасне виконання рішення суду. 28.10.2009р. позивач направив до відповідача заяву про зупинення виконавчого провадження в зв'язку з тим, що до Львівського апеляційного адміністративного суду подано заяву про роз'яснення рішення апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та призначає новий строк для виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Частина 3 ст. 254 КАС України передбачає, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

В силу ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Пункт 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до довідки № 1438 від 16.10.2009 року виданої УПФУ в м.Коломиї, гр..ОСОБА_1, що знаходиться на обліку в УПФУ в м.Коломиї, отримав доплату до пенсії згідно постанов Івано-Франківського окружного суду від 13.02.2009 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2009 року в серпні місяці 2009 року у розмірі 126970.90 гривень.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки даними постановами позивач був зобов'язаний виконати постанову суду терміном до 20.10.2009 р., а виконав в серпні 2009 року, тому не має підстав для прийняття постанови про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Коломия задовольнити, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2009 року у справі № 2-а-3070/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову Підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області ВП №15272558 від 03.11.2009 року про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України в м. Коломия .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18.05.2010 року.

Головуючий суддя Ліщинський А.М.

Судді Нос С.П. Шавель Р.М.

< Текст >