Справа № 826/13625/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/13625/15

за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) та просить суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови у встановлені статусу війни та видачі відповідного посвідчення протиправними;

- зобов'язати відповідача встановити статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача в наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси останнього, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухваленго про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Поряд з цим,04.09.2015 до суду надійшли письмові заперечення відповідача.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації з заявою про видачу посвідчення інваліда війни. За наслідком розгляду вказаної заяви, відповідач листом №5639/35-03/22 від 09.07.2015 повідомив заявника про відсутність підстав для видачі посвідчення інваліди війни. Підставою для прийняття даного рішення слугувало відсутність документально підтвердження залучення ОСОБА_1, до формування цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування.

Позивач не погоджується з вказаними рішення, оскільки воно є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач заперечуючи проти позову виклав ідентичну позицію, що відображена в листі №5639/35-03/22 від 09.07.2015.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (далі - Закон N 3551-XII).

Статтею 1 вказаного закону визначено, що останні спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

У відповідності до ст. 4 Закону N 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

В той же час, статтею 7 Закону N 3551-XII передбачено, зокрема, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З вказаного слідує, що особи залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювання пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи належать до інвалідів війни.

Поряд з цим, правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни регулює Положення про порядок видачі посвідчені і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 №302 (далі - Положення №302).

Згідно п. 2 вказаного положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п. 10 Положення №302). «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина ( п. 7 Положення №302).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що Положення №302 визначає підставу для отримання посвідчення інваліда війни наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Слід зауважити, що ані Закон N 3551-XII, ані Положення №302 не вимагає інших документів для отримання посвідчення інваліда війни у випадку, що має місце в даній адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації було подано наступні документи:

· копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), з вкладкою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС;

· довідку до акту огляду МСЕК №013619 від 14.08.2006;

· копії документів, які підтверджують участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань ЦО, а саме: копію маршрутного листа, копію трудової книжки, а також наказ Київського автотранспортного підприємства 09124 від 26.04.1986 № 68 «О направлений личного и подвижного состава предприятия в составе Гражданской обороны для оказания помощи по ликвидации аварии на ЧАЕС и ее последствий».

В той же час, єдиною підставою для відмови у видачі позивачу посвідчення інваліда війни слугувало відсутність документально підтвердження залучення ОСОБА_1, до формування цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з наказом чи розпорядженням, а також відсутні документи про створення такого формування.

Матеріали адміністративної справи свідчать, що ОСОБА_1 з 31.07.2006 є інвалідом ІІ групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Дана обставина підтверджується довідкою та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Крім того, згідно «приказу №68 от 26 апреля 1986 года «О направлении личного и подвижного состава Гражданской обороны для оказания помощи по ликвидации аварии на ЧАЭС и ее последствий» з 26.04.1986 по 28.04.1986, позивач брав участь ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі невоєнізованого формування служби Цивільної Оборони від Київського управління пасажирського автотранспорту «Автотранспортне підприємством 09124» і був залучений до виконання заходів Цивільної оборони із забезпеченням (наданням) допомоги населенню прилеглої території АЕС м. Прип'ять і м. Чорнобиль.

Відповідно до чинного у 1986 році Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, цивільна оборона будувалась за територіально-виробничим принципом. Тобто в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах і організаціях створювались служби та формування цивільної оборони. Керівництво службами та формуваннями цивільної оборони в межах адміністративно-територіальних одиниць (областей, районів, міст) здійснювалось відповідними місцевими органами державної влади. Начальниками цивільної оборони адміністративно-територіальних одиниць визначались керівники органів державної влади, а в міністерствах, відомствах, на підприємствах, в установах і організаціях - їх керівники.

Поряд з цим, п. 25 ст. 4 «Положення невоєнізованого формування Цивільної оборони і норми оснащення їх матеріально-технічними засобами», яке введено в дію наказом №90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони чинного у 1986 році передбачено, що до складу формувань (цивільної оборони) зараховується в обов'язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років, за виключенням військовозобов'язаних, які мають мобілізаційні приписи...»

Таким чином, аналіз в сукупності вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що, особа, інвалідність якої пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу інваліда війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Як вбачається, робота позивача в складі невоєнізованого формування Цивільної оборони Чорнобильського району підтверджується:

по-перше, «приказом №68 от 26 апреля 1986 года «О направлении личного и подвижного состава Гражданской обороны для оказания помощи по ликвидации аварии на ЧАЭС и ее последствий» з 26.04.1986 по 28.04.1986»;

по-друге, вкладкою до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про визначення ОСОБА_1 учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виданою 02.10.2003.

З вказаного слідує, що позивач безпосередньо був залучений до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, враховуючи наявність документів, що підтверджують право позивача на отримання статусу інваліда війни, суд дійшов до висновку, що дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, які полягають у відмові надати статус інваліда війни ОСОБА_1 протиправним, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо встановлення статусу інваліда війни, оскільки відповідний статус не встановлюється окремим рішення, а підтверджується видачею відповідного посвідчення.

Враховуючи те, що дії відповідача про відмову у видачі позивачу посвідчення інваліда війни є протиправними, позовні вимоги в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації видати відповідне посвідчення підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк