Справа № 22-а-1392/11
Суддя: Стрелець Л. Г.
Дата ухвалення: 2011-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1392/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-1392/11 Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 Г
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.

Суддів : Стрелець Л.Г.

ОСОБА_2

При секретарі: Карацюпі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, про визнання протиправним рішення УПФ України у м. Бердянську про відмову у доплаті до пенсії відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та стягнення такої доплати,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона народилася 04 березня 1942 року і, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни", відноситься до цієї категорії громадян та має право на отримання надбавки к пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.06 року. Дію цього положення Закону щодо підвищення пенсії було призупинено Законами „Про Державний бюджет України на 2006 рік" та „Про Державний бюджет України на 2007 рік", проте рішенням Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.07 року визнано неконституційними відповідні норми Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", з 1.01.2008р. по час звернення до суду позивач отримує соціальну допомогу в розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком, тому позивач просить визнати протиправною бездіяльність УПФ України у м. Бердянську, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги за період з січня 2006р. по грудень 2008 року в розмірі 30%, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої протягом цього часу, а також зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати таку доплату з 01.01.2009р. по 31.12.2009 року. Позивач просить також поновити їй строк звернення до суду, оскільки про факт порушень її прав стало відомо тільки останнім часом після висвітлення цього питання в засобах масової інформації.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області, у здійсненні перерахунку і виплаті позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 11.01 2009 по 31.12.2009р. в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 11.01 2009 по 31.12.2009р в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та винести рішення яким позивачу в позові відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, позивач має статус дитини війни, що підтверджено ксерокопією паспорта та пенсійним посвідченням.

У відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VІ до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни щодо визначення розміру підвищення до пенсії, визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону, який має вищу юридичну силу.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом ( ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відсутність підстав для застосування мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до правовідносин, що виникають внаслідок визначення розміру пенсій на підставі інших Законів ніж вищезазначений, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" громадянам, які мають статус дитини війни, при цьому прогалина полягає в частині відсутності механізму визначення мінімальної пенсії за віком, від розміру якої на 30% мають підвищуватись виплати громадянам, які мають статус дитини війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни.

Нормами чинного процесуального законодавства, зокрема п. 4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а п. 7 ст. 9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Вищенаведені обставини, норми чинного процесуального законодавства свідчать про те, що застосування судом першої інстанції у якості розрахункової величини для обчислення мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму, який обчислено відповідно до норм ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є правильним, оскільки у даному випадку судом першої інстанції застосовано аналогію закону, а статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зміст ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу за період з з 11.01 2009 по 31.12.2009р.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування постанови суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Бердянську Запорізької області відхилити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2010 року у цій справі залишити змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: